375 
Hutchins’s observationer under formørkelsen den 28de januar 1888 
ledede til -overensstemmelse med Langley i den antagelse, at maanens 
straaler ikke totalt absorberedes i 1 jordens atmosfære. Han forsøgte 
endog at konstruere transmissionskurven for varmestraalernes gjennem- 
trængen af vor atmosfære som funktion af maanens høide. Som 
resultat af- sine maalinger fandt han, at under atmosfærisk normaltryk 
naaede 89.25 % af den vertikalt paafaldende varmemængde til jor¬ 
dens overflade. Forøvrigt antog denne forsker, at den varme, vi mod- 
tager fra maanen, forholder sig til den, som solen yder, som 1 : 184 560. 
Bolometret har ogsaa været anvendt til at undersøge varmens udbre- 
delse paa maanens overflade, samt temperaturens variationer under 
maanens forskjellige faser. 
D’herrer Frank og Verry’s arbeide over denne gjenstand 
prisbelønnedes i 1890 af Societé des arts et des Sciences i Utrecht. 
Det maanebillede, som disse mænd frembragte ved hjælp af et hul- 
speil, havde en diameter af 3 cm., hvoraf optoges 1 / 3 q— r ^/25 paa bolo¬ 
metret. 
Ved fuldmaane viste det sig, at 6 timer efter oppositionen var 
skiven s østrand varmere end vestranden. Forholdet angives som 
92.2 : 88.9. Varmeforskjellen var betydeligt større 24 timer efter 
fuldmaane. Dette resultat er i strid med Boys’s observationer. Ifølge 
ham skulde maaneskivens høire rand, efterat dens forskjellige regioner 
i 7 å 14 timer havde været udsat for solstraalerne, ikke vise sig 
varmere end vestranden, men denne paastand er neppe egnet til at 
vinde tiltro. 
Verry har endvidere godtgjort, at maanens varme aftager med 
bredden. Yed sammenligning mellem fuldmaanens centrale og perife- 
riske partier, paavistes en temperaturdifferents af 20 °/ 0 . 
Undersøgelserne har ogsaa gjort det sandsynligt, at de lyse regio¬ 
ner paa maaneskiven har en noget større varmegrad end de mørke, 
men dette spørgsmaal har neppe faaet sin endelige løsning. For 
kvadraturernes vedkommende er det paavist, at den aftagen i tempe¬ 
ratur, som fmder sted fra fuldmaane til sidste kvarter, foregaar meget, 
langsommere end den stigning, som frembringes fra første kvarter til 
fuldmaane. 
De samme resultater er man kommen til paa lord Bosse’s obser¬ 
vatorium. 
Hvis maanens totale varmestraaling under dens forskjellige faser 
