27 
til 4.30 om ettermiddagen saa man, at forskjellige blomster, som ellers 
først lukkede sig mellem 5 og 6 om aftenen, begyndte at sove allerede 
2 timer tidligere. 
Luftens fugtighed synes hos de fleste blomster paa langt nær at 
have saa stor indflydelse paa bevægelserne som lys og varme, forudsat 
at blomsterne er i fuld vigør og ikke viser noget tegn paa visning paa 
grund af tørke. Forfatteren har saaledes iagttaget, at blomsterne af 
mange planter (tulipan, hestehov, sneklokke, blaaveis, ranunkel, konvol- 
volus, løvetand) ikke alene aabner og lukker sig i et med vanddamp 
mættet rurri, men selv under vand. Bringer man om morgenen lukkede 
tulipanblomster eller løvetandhoveder fra kjølig luft i lunket vand, saa 
aabner blomsterne sig snart; hvis temperaturforskjellen er meget stor, 
endog særdeles hurtig. Omvendt kan man (hos tulipan eller krokus til 
enhver tid af dagen) ved at bringe en blomst, der har været aabnet i 
længere tid, fra tør luft til et koldt og fugtigt rum eller i koldt vand, 
fremkalde lukningsbevægelse. 
Om end luftfugtigheden ikke har nogen afgjørende indflydelse paa 
de fleste blomsters søvnbevægelser, saa synes dog, etter hvad vi hidtil 
ved, hos mange blomster en stor luftfugtighed at fremme lukningen, 
liden fugtighed at paaskynde aabningen. Idetmindste er blomsterne og 
adskillige planter lukkede i meget fugtigt veir, eller naar der om mor¬ 
genen har været dug. Saaledes f. eks. cichorie, tusindfryd, ( bellis 
perennis), nogle arter svinemelk ( sonchus ), ærenpris ( veronica ), arve 
(■anagallis arvensis). 
Da nu som nævnt blomsternes søvnbevægelser paavirkes af fugtig- 
heds- og lysforholdene, enkelte mest af det ene, andre mest af det 
andet, saa er det klart, at alt etter veirforholdene maa aabnings- og 
lukningstiderne forandre sig. I godveir aabner f. eks. løvetandens 
hoveder sig henimod kl. 9 om morgenen, i overskyet og kjøligt veir 
derimod først henimod middag. Videre forklarer denne paavirkning 
det fænomen, at visse planter, hvis blomstringstid strækker sig over en 
længere tid, om sommeren aabner sig til en anden tid paa dagen end 
om vaaren eller høsten, og tildels ogsaa, at blomsternes varighed hos 
samme plante kan være forskjellig alt etter aarstiden. Om vaaren er 
saaledes, etter von Kerners iagttagelser, den gule liljes [liemerocallis 
flava ) blomster efemere, de aabner sig om morgenen og visner om 
aftenen; sent paa høsten derimod, naar planten blomstrer for anden 
gang, varer blomsterne 2—3 dage. Hos en med stokroserne beslegtet 
“plante (»stundeneibisch«, timeblomst, hibiscus trionum) fandt den samme 
forsker, at de smukke bleggule ved grunden mørkrøde blomster i juli er 
efemere 0 : kun én gang aabner sig om morgenen og lukker sig ved 
