3i 
form, krydret hist og her med vakre beretninger og anekdoter fra 
hundens liv, den hele bog bærer præget af at være skrevet med hele 
sportsmandens og friluftmandens friskhed og sunde sands. Det kan 
dernæst fremhæves, at bogen er udstyret med talrige karakteristiske og 
tildels udmerkede afbildninger. 
Bogen omhandler følgende emner: hundens naturhistorie, dens af- 
stamning, racernes opstaaen. De vigtigste racer. Hunden i menneskets 
tjeneste. De vigtigste hundesygdomme og deres behandling. Om hunde- 
udstillinger. 
Bogen bør neppe savnes i nogen hunde- eller dyrevens bibliothek. 
F. N. 
Forhandlinger. 
I den naturhistoriske forening i Kjøbenhavn er der i det forløbne halv- 
aar i de videnskabelige møder læst over følgende emner: 
Den 21de oktober 1887 meddelte hr. cand. philos. Fjeldstrup sine under- 
søgelser over hudbygningen hos grindehvalen, hvorefter prof. Liitken meddelte 
en notis om, hvad grønlænderne mener at have iagttaget om fødselen hos hvaldyrene. 
Den 4de november meddelte hr. cand. mag. Joh. Petersen en kritik af 
dr. Heinckes theorier om silderacerne samt bidrag til besvarelsen af spørgsmaalet 
om saadannes eksistens i de danske have, og hr. dr. phil. H. J. Hansen frem¬ 
satte nogle bemerkninger om mundbygningen hos krebsdyr og insekter. 
Den 18de november meddelte hr. dr. phil. V. Bergsøe og hr. dr. phil. 
museumsinspektør F. Meinert deres iagttagelser om en paa larven af oldenborren 
(rhizotrogus solstitialis) snyltende gravehvepslarve, hvorefter dr. Meinert end- 
videre meddelte to tilfælde af snyltende flueformer. 
Den 2den december gav hr. cand. mag. V. A. Poul sen en forestilling af de 
nyere undersøgelser over cellevæggens bygning og dannelsesmaade hos planterne. 
Den 16de december meddelte hr. dr. R. Bergh sine undersøgelser over 
ekskretionsorganernes udvikling hos en regnormform (criodrilus) og knyttede dertil 
en oversigt over nyresystemets almindelige morfologi hos uleddede og leddede 
orme og hos hvirveldyrene. 
Brevveksling. 
Kollisioner paa søen. Tidsskriftet »Naturen«s sidste hefte indeholdt en op- 
sats, «kollisioner paa søen«, der omhandler skrogets bevægelser under horisontale 
dreininger. Da redaktionen har opfordret dertil, skal jeg udbede mig plads for et 
par bemerkninger herom. 
De omhandlede tilfælde er ikke nye og ukjendte blandt sømændene — man 
er vel bekjendt med, at det under en krap dreining er ligesaa nødvendigt at have 
sin opmerksomhed henvendt paa agterskibets som paa forskibets bevægelse. 
Ganske korrekt er formentlig ikke fremstillingen i «Naturen«, idet det af fig. 2 
synes at fremgaa, at forf. mener, at en horisontal dreining fra begyndelsen foregaar 
om forstevnen, saaledes at alene agterskibet dreies til siden, mens bougen en 
stund fortsætter at skride frem i den tidligere styrede kompasstregs retning. Dette 
kan vel ikke ganske forholde sig saa. Theoretisk skal jo alle horisontale dreinin¬ 
ger foregaa om en vertikal akse gjennem skibets centrum gravitatis, og om dette 
maaske ikke altid slaar nøiagtig til, saa er det dog altid paa det nærmeste rigtig. 
Et fartøis centrum gravitatis vil selvfølgelig komme til at ligge i nærheden af 
skrogets midte, hvoraf følger, at bougen og agterenden vil dreies til hver sin side, 
strax roret lægges iborde. Imidlertid kommer der ogsaa en anden kraft til, der 
maaske under visse omstændigheder kan øve en merkbar indflydelse. Naar nemlig 
paa et skib med stor fart i en retning roret lægges haardt iborde, vil centrifugal- 
