36 
Om sommeren er overalt overfladevandet varmest. Ude i havet 
aftager temperaturen stadig med dybden paa denne aarstid. Men 
under kysterne, navnlig,nordpaa, ligesom under Grønlandsisen, finder 
man, at våndet aftager i varme fra overfladen til et vist dyb og 
derpaa vokser indtil ioo favnes dyb. Om vinteren derimod viser 
de nyeste undersøgelser, at overalt i Nordhavet, helt ned til Shet- 
lands bredder, er våndet k old ere i overfladen end i ioo favnes 
dybde, og kontrasten er sterkest inde ved kysterne. Dette er en 
virkning af landkuIden, der har sin aarsag i den sterke udstraaling 
af varmen i det indre af landet i den lange vinternat, og som frem¬ 
bringer her et maksimum af lufttryk, der igjen driver de kolde 
vinde ud over kysten og havet. Om sommeren opvarmes våndet 
ovenfra nedad, men under kysten og Grønlandsisen sidder vinter¬ 
temperaturen igjen i de vandlag, der ligger i 40 til 100 favnes dybde. 
Først om høsten sker et slags udjevning. Naar man altsaa finder 
om vinteren eller vaaren varmt vand under koldt, er dette sidste 
ikke nogen polarstrøm, men det er den varme havstrøm, der er 
bleven afkjølet i sine øvre lag af den kolde luft, under hvilken den 
strømmer mod nord. 
Dette merkelige forhold fandt jeg ved hjælp af nye karter over 
havoverfladens temperatur, som jeg konstruerede, efter alt mig til- 
gjængeligt materiale, for maanederne august og marts, den varmeste 
og koldeste i havfladen. Af disse udledede jeg derpaa, ved hensyn¬ 
tagen til havtemperaturens aarlige gang paa kyststationerne, tem¬ 
peraturens normale fordeling for hele aaret over Nordhavets overflade. 
Dette kart (se fig. 1) viser isothermer, der er sterkt bøiede og danner 
tunger, dels varme, med høiest temperatur i roden, dels kolde, med 
lavest temperatur i roden. En varmeakse, med varmetunger, gaar fra 
Shetland langs Norges vestkyst og deler sig vestenfor Nordkap i to 
arme, en langs Finmarkens og Ruslands kyster, en langs Spidsbergens 
vestkyst. Kuldetunger gaar sydover: østenfor Spidsbergen, østenfor 
Jan Mayen og østenfor Island. Disse linjer peger aabenbart paa 
de varme atlantiske og de kolde polare strømningers vei i vort 1 
Nordhav. 
Strømningerne i Nordhavet har jeg søgt at udfinde efter en 
methode, der anvender kjendte principer, men for en stor del efter 
en hidtil ikke forsøgt, tildels skarpere udformet og af nyere og , 
