9 
hvor de i form af skuringsstriber har indridset en utvetydig beret¬ 
ning om sin tilværelse. Det vil endvidere være bekjendt, at disse 
samme skandinaviske ismarker har ved den grus og sten, de ud- 
sendte med sine isfjelde, som drev ned til sydligere bredder og 
smeltede, bidraget til dannelsen af store landpartier; saaledes kan 
sandsynligvis Danmark og store dele af Nordtyskland tildels takke de 
skandinaviske ismarker for sin tilblivelse. Men ikke blot Skandina- 
vien, store dele af Mellemeuropa og Schweiz, England, Nordamerika 
etc., samt store strækninger paa den sydlige halvkugle bærer ogsaa 
tydelige spor efter engang at have været dækkede af lignende ismasser, 
ja man mener endog med sikkerhed at kunne paavise, at der paa 
flere steder har været to istider, imellem hvilke der har været en 
periode med særdeles varmt klima. I denne saakaldte interglaciale 
tid har løver, næshorn, hulebjørne o. s. v. færdedes f. eks. i Eng¬ 
lands delvis af tropiske træer (palmer etc) bestaaende skove. Senere 
blev disse dyr atter fortrængte af en ny frembrydende istid, som 
forvandlede alt til is- og snemarker, for atter at forsvinde og gjøre 
jordbunden til en af de tættest beboede i verden. Hvad er 
nu aarsagen til saadanne istiders optræden, hvorfor forsvinder disse 
uhyre ismarker atter, naar de engang er dannede, og skal de 
atter komme igjen? Dette er spørgsmaal af den høieste videnskabe- 
lige interesse, men som det endnu ikke har været mulig at løse 
paa en tilfredsstillende maade. Ved tanken paa dette spørgsmaal 
vender geologernes øine sig uvilkaarlig mod Grønland som det sted, 
hvor løsningen nærmest er at søge. Dette land har nemlig, skjønt det 
strækker sig ned til en bredde omtrent svarende til Kristianias eller 
Bergens, en istid, sandsynligvis fuldstændig lig den, som engang her- 
skede hos os. Men Grønland har heller ikke altid været dækket af 
is; i dets fjelde finder vi forsteninger efter skove, ligesaa yppige, 
:som de for tiden kan findes nogetsteds i Europa. 
Kunde derfor den egentlige aarsag til Grønlands nuværende 
istid udgrundes, saa synes dermed opgaven at være løst, og geo¬ 
logien havde gjort et stort skridt fremad. Der er imidlertid lidet 
haab om at faa nogen sikre resultater af spekulationer over disse 
og lignende emner, førend vi faar et nøiere kjendskab til Grønlands 
indre; nu kjender vi fortrinsvis kun Grønlands kyster. Der er 
vistnok, som ovenfor omtalt, især gjennem friherre Nordenskiolds 
sidste ekspedition skaffet en del oplysninger om indlandsisen; men 
