4 
og som findes afsat paa gamle korter. Eskimoerne ved ogsaa en 
del at berette om et saadant sund. Alt dette faar nu blive frem¬ 
tidige ekspeditioners sag at opklare. 
I juni 1887 blev af amerikaneren civilingeniør Peary sammen 
med dansken Maigaard det sidste forsøg gjort paa at trænge ind 
paa Grønlands indlandsis. Peary begyndte sin vandring, saavidt 
erindres, fra en af fjordene nordenfor Jakobshavn, altsaa mere 
nordlig end Nordenskiold. Han traf mindre heldigt veir, men 
skal efter eget opgivende have trængt henimod 160 km. ind fra iskan¬ 
ten, og her skulde han have naaet op paa omtrent 2400 meters 
høide over havet. Eikspeditionen vårede omtrent 3 uger. 
Førstkommende sommer agter forfatteren med en ekspedition 
paa 3 å 4 mand at forsøge en vandring paa ski fra Grønlands øst¬ 
kyst til dets vestkyst. Efter at have kastet et blik paa ovennævnte 
forsøg paa at trænge ind i Grønlands indre, kan det synes dristig 
saadan med et slag at ville gaa tvers igjennem landet; naar jeg 
ikkedestomindre tror at kunne have haab om, at en saadan plan 
skal kunne lykkes, saa er det af følgende grunde. 
For det første vil en ekspedition bestaaende af øvede skiløbere 
have en stor fordel fremfor tidligere ekspeditioner, idet skiene under 
en skiløbers fødder absolut maa frembyde det fordelagtigste frem¬ 
komstmiddel over snemarker som dem, vi sandsynligvis vil finde i 
Grønlands indre. Dette bevises bedst af friherre No r dens kiold s 
sidste ekspedition, hvor lapperne paa sine ski i 57 timer skal have 
tilbagelagt en strækning henimod dobbelt saa lang som den, den 
hele ekspedition tilbagelagde paa 27 dage. 
For det andet vil en ekspedition, som gaar iland paa østkysten, 
kun behøve at tibagelægge veien gjennem Grønland én gang, idet 
man paa vestkysten finder mennesker og derfra kan vende tilbage 
til Europa, mens en ekspedition,- som udgaar fra vestkysten, maa 
vende tilbage til denne igjen og saaledes tilbagelægge veien dobbelt. 
Ved at gaa iland paa østkysten er der vistnok den ulempe, at man 
dermed afskjærer sig tilbagetoget, idet den lidet gjestmilde og kun 
af enkelte hedenske eskimostammer beboede kyst vil byde et lidet 
misundelsesværdigt vinteropholdssted at falde tilbage paa i tilfælde 
af uforudseede hindringer i det indre; men paa den anden side ligger 
heri ogsaa en stor fordel, idet det vil være en saa meget kraftigere 
spore til at opbyde det yderste for at naa vestkysten. 
