Grønlands indlandsis. 
Af Fridtjof Nansen, konservator ved Bergens museum. 
Hvad skjuler sig i Grønlands store ukjendte indre? og hvad er 
aarsagen til, at Grønland kun paa sine kyster kan yde menneskelige 
væsener et yderst tarveligt opholdssted, mens andre og nordligere 
dele af jordkloden, f. eks. vort fedreland, er dækket af forholdsvis 
frugtbare enge og skoge ? Dette er spørgsmaal, som længe har 
béskjæftiget menneskene, og som fremdeles beskjæftiger os, uden 
at vi dog synes at være kommen deres løsning synderlig nær. Om 
Grønlands indre havde vore forfedre, som for omtrent 9 aarhundre- 
der siden først opdagede landet, snart sagt ligesaa gode forestillinger 
som vi, idet de antog det for at være dækket af en eneste stor is- 
mark, og de virkelige aarsager til Grønlands istid er endnu næsten 
lige ukjendte som da. 
Der har gjennem tiderne været gjort ikke faa forsøg paa at 
trænge ind i Grønlands indre, de fleste er rent mislykkede, andre 
har været mere heldige, men endnu har ingen trængt gjennem Grøn¬ 
land fra den ene kyst til den anden. 1 ) 
Det første forsøg, som, saavidt vides, blev gjort i denne retning, 
foretoges i 1728, idet Grønlands guvernør Claus Enevold Paars 
skulde med 11 fra Danmark oversendte heste ride tvers gjennem 
landet til østkysten, for, som Nordenskiold siger, her muligvis at 
anlægge en militærkoloni og saaledes bringe de nordmænd, som man 
sikkert troede boede der, til lydighed. Guvernøren skulde ledsages 
til sin provins af en krigsstyrke bestaaende af en løitnant, flere 
*) En udførlig historisk oversigt over disse forsøg er givet i Friherre A. E. 
Nordenskiolds bog: »Den andra Dicksonska Expeditionen till Gronland, dess 
inre Isoken och dess Ostkust.« Stockholm 1885. 
