Trepanation i forhistorisk tid. 1 ) 
Af dr. Ingvald Undseth. 
I anledning af en notis i » Naturen «s decemberhefte for ifjor 
(p. 382), i hvilken der omtales et i en fransk grav fra det 6te aar- 
hundrede fundet trepaneret kranium, skal jeg, som bladets med¬ 
arbeider for den forhistoriske videnskabs vedkommende, faa lov til 
at meddele et par yderligere oplysninger om trepanation i forhisto¬ 
risk tid; den forhistoriske anthropologi har nu derom et helt kapitel, 
og der foreligger derom, især i den franske literatur, en hel ræklce 
arbeider. 
Det var franskmanden Pruniéres, som i 1873 først fremlagde 
runde tilskaarne kraniestykker, som han opfattede som amuletter, og 
hele trepanerede kranier — alt tra neolithiske grave; senere blev 
talrige lignende levninger offentliggjorte; den bekjendte franske anatom 
og anthropolog Paul Broca gjorde det hele spørgsmaal til gjen¬ 
stand for specielle studier og publicerede derom en række afhand- 
linger; det er væsentlig noget af hans resultater, der i det hele kun 
er bleven bekræftede ved senere fund, som her skal anføres. 
I franske grave fra den neolithiske periode, d. e. den 
yngre stenalder, fra andet og tredie aartusinde før Kristus, har 
man ikke sjelden fundet smaa stykker af kranier, til dannede og 
forsynede med et hul eller en rille for at kunne bæres i et baand; 
— deres ene sidekant viser stadig spor af et trepaneringshul. Des- 
uden er der fundet flere kranier med huller, der kan sees at have 
været anbragte i individernes levende live, idet deres kanter er til- 
helede. Det nøie studium af hele dette materiale har ledet Broca 
til følgende resultater: 
Trepanation foretoges i hin fjerne tid ret ofte; det er næsten altid 
paa issebenene (ossa parietalia), at hullet er anbragt. Operationen blev 
T Trepanation bestaar som bekjendt i bortskjæring af et stykke af hjerne¬ 
skallen af et levende menneske. Red. anm. 
5 
