66 
neppe foretaget paa voksne; i omtrent alle de fundne tilfælde maatte 
den være foregaaet i barnealderen, paa børn af begge lcjøn; nogen 
særlig fare har den neppe medført, foretaget maaske al prester og 
efter en erfaringsmæssig tillært methode, saaledes som man kan iagt- 
tage det hos flere endnu levende halvvilde folkeslag; individerne er 
i almindelighed blevne voksne og hullets omkreds derfor bleven til- 
helet, saa at skrabefladerne nu er helt glatte og jevne, og hullets 
lorm ofte er bleven noget forandret ved hovedets senere vekst. 
Operationen har vistnok været foretaget paa børn, der viste sig 
at lide af epilepsi eller andre konvulsionssygdomme, — hvilke alle 
opfattedes som skrivende sig fra besættelse af dæmoner; hullet 
skulde danne en udvei for den onde aand. Den mystiske natur af 
den sygdom, som operationen mentes at have hjulpet for, omgav 
de trepanerede individer med en vis hellighed; den hjerneskal, som 
havde været en dæmons bolig, og selv den aabning, livorigjennem 
denne var veget bort, havde et præg af noget overnaturligt. Efter 
saadanne personers død blev der i mange tilfælde udmeislet stykker 
af hine hullers omgivelser, og stykkerne blev anvendt som amuletter, 
vistnok baarne i baand om halsen, paa samme maade som endnu 
saa mange midler i den folkelige medicin. Omtrent alle de ovenfor 
nævnte talrige tildannede kraniestykker har ved sin ene kant rester 
af et saadant tilhelet trepanationshul. og viser sig saaledes at være 
udmeislede af kranier af afdøde trepanerede individer og netop af 
de hullet omgivende dele. 
Lignende amuletter og trepanerede kranier kjendes ogsaa fra 
andre lande og fra senere perioder, — ja nogle lignende belgiske 
fund synes endog at gaa tilbage til en endnu ældre tid; denne 
skik og de med den sammenhængende forestillinger har derfor været 
meget udbredte. Særlig interessante er fund fra den galliske epoke 
i Frankrig, hvor man især i grave fra 4de og 3die aarh. f. Kr. har 
fundet adskillige smaa gjennemborede kraniestykker; det merkeligste 
af disse tilfælde er vel et, hvor man ved et ubrændt lig fandt en skjøn 
broncehalsring, ved hvilken hang en med hul forsynet rund amulet 
af et kraniestykke. Fra mange lande haves spor af, at man hele 
middelalderen igjennem og helt ned imod vor tid anbefalede og an¬ 
vendte trepanation som middel mod epilepsi; — i denne sammen- 
hæng maa vistnok det i decemberheftet af » Naturen « omtalte tilfælde 
fra 6te aarh. efter Kr. sees. Man tillagde ogsaa substansen af trepane¬ 
rede kranier en vis forebyggende og helbredende egenskab imod epi- 
