69 
hederne, som maa tages hensyn til. Atmosfæren er fri til alle 
kanter, men havets vand er indestængt i sit bækken, og det maa gaa 
afveien for de vægge, der indeslutter det. Luften er meget elastisk 
og kan fortyndes og fortættes, men våndet er lidet elastisk, og maa 
altid udfylde rummet i det bækken, hvori det bevæger sig. Men i 
atmosfæren som i hydrosfæren vil, naar omstændighederne ikke for- 
byder det, minima af tryk være ledsagede af opstigende bevægelser 
og maksima af tryk af nedstigende bevægelser. Og disse vertikale 
bevægelser vil suge vand til sig fra neden eller fra oven og derved 
indvirke paa de horizontale bevægelser; thi hule rum kan ikke finde 
sted i våndet. 
Fra overfladen til 500 favnes dyb tinder vi et trykminimum ude 
I havet mellem Jan Mayen og Norge. Dette ligger noget nærmere 
•den østlige side end den vestlige side af havet, men dog saavidt 
centralt, at vandmasserne kan for størstedelen cirkulere cyklonisk 
omkring samme. Hertil hjælper det, at i de øverste 300 favne gaar 
•strømmen uafbrudt under Grønlands kyst fra det indre Ishav til 
Danmarkstrædet, uden at deltage i den kredsende bevægelse i 
Nordhavet. Over Wyville-Thomson-Ryggen, der i 300 favnes dyb 
.spærrer Færø-Shetland-Renden mod sydvest, løber, efter min bereg¬ 
ning, strømmen med en fart, 1 der er tilstrækkelig til at flytte lettere 
bundmateriale mod nordost. Dette stemmer med mr. J. Murrays 
iagttagelse, at materiale fra Ryggen er ført ud til begge sider, men 
mindst til Atlanterhavet, mest til Færø-Shetland-Renden. Man maa 
huske, at der over Ryggen gaar sterke tidevandsstrømme i begge 
retninger. Flodbølgens strøm, der gaar østover, forstærkes af den 
stadige strøm, den, jeg beregner, og blir saaledes den kraftigste. 
Mine karter viser, at der saavel i overfladen, som i 300 favnes 
•d) r b, gaar ligesaameget vand ud af Nordhavet, som der strømmer 
Ind i det. Et bedre vidnesbyrd om beregningernes rigtighed kan 
neppe gives. Thi dette er betingelsen for vandstandens uforander- 
lighed, den vi alle kjender. 
Idet Atlanterhavets varme vand af de herskende vinde føres 
henover Wyville-Thomson-Ryggen og videre mod nordost eller øst, 
fylder den Færø-Shetland-Rendens øverste 300 favne med varmt atlan¬ 
tisk vand, der navnlig trykkes mod den høiere bred. Men Renden er 
600 favne dyb. De underste lag af det varme indstrømmende vand 
river de øverste lag af det underliggende vand med sig, under sterk 
gjensidig opvarmning og afkjøflng. Det saaledes bortførte vand 
