70 
maa erstattes, og der flyder derfor vand fra Norskedybet mellem 
Island og Norge ind i Færø-Shetland-Rendens underste 300 favne r 
navnlig langs Færøbanken og bunden. Men dette vand er iskoldt. 
Saaledes forklares det iskolde vands tilstedeværelse og forholdsvis 
store nærhed til overfladen i Færø-Shetland-Renden. 
I dybderne fra 1000 favne og til bunden finder vi et ganske 
andet tryksystem end i de øverste 500 favne. I 1000 favnes dyb 
og nedover har vi flere trykmaksima og flere trykminima. De 
første givej nedstigende, de sidste opstigende strømninger. Gjennem 
disse kompenseres alle strømninger i dybet, saaledes at der gaar 
ligesaameget vand opover, som nedover. Gjennem dem tilføres 
dybet den luft, som dyrene trænger til sit liv, gjennem dem er 
havet ventileret. Gaar vi fra syd mod nord, har vi først en ned* 
stigende strøm med atlantisk, altsaa varmt vand, mellem Island og 
Norge, paa Norskedybets sydlige skraaning. Nordenfor dette, under 
den 67de til 68de breddegrad, udenfor de norske bankers afhæld,. 
er et trykminimum. Her stiger våndet op, sugende i dybet vand ind 
fra Jan Mayen-Renden. Denne opstigende strøm er kold og dens- 
afkjølende virkning yttrer sig tydelig ogsaa i de høiere lag. Under 
70 til 71 graders bredde, mellem Jan Mayen og Norge, har vi et 
trykmaksimum. Her stiger våndet ned, atlantisk, varmt vand, og 
bringer varmegrader helt ned til over 600 favnes dyb, den største dybde,, 
det varme vand naar i Nordhavet. Men paa alle sider er det her 
nedstigende vand i dybet omringet af iskoldt vand. Det blir derfor 
afkjølet, medens det synker, og naar bunden med en temperatur 
af -f- 1.2°. Denne er imidlertid høiere end bundtemperaturen rundt 
omkring. I 74 0 bredde har vi et trykminimum. Her stiger Svenske- 
dybets, Nordhavets allerkoldeste, vand op helt til overfladen. I 
77 0 bredde er der endnu et trykmaksimum, hvor atlantisk vand,, 
skjønt temmelig afkjølet paa sin lange vei, kan stige nedad. 
I de større dyb kan de horizontale bevægelser, der i udstræk- 
ning er de overveiende, ikke følge den frie bevægelse som tryk- 
kræfterne anviser, men betinges i overveiende del af havbundens- 
form. Våndet kredser omkring i det bækken, som indeslutter det, 
i den retning, som det sterkeste tryk angiver. Bevægelsen gaar 
derfor paa sine steder mod det beregnede statiske tryk. I 1500 favnes 
dyb og dybere nede gaar strømningerne saavel i Norskedybet som i 
Svenskedybet i omvendt retning af den, som viserne paa et ur har. 
Dette bekræftes af temperaturens fordeling. Den omstændighed, at 
