vilde kunne finde larver paa samme sted, er det klart, at begge glasser 
maatte have lokket et lige antal til sig eller saa omtrent. Og da isaafald 
antallet a f besøgende myr er vilde være omtrent det samme for begge glasser, 
vilde de to veie ikke vise nogen forskjel for lugten, og en myre, der 
saa en anden bære en larve, vilde ikke ved dens hjælp kunne opdage, om 
der var faa eller mange tilbage. Dersom derimod de, der kom tilbage, 
anbefalede de andre det ene eller det andet glas, vilde det blive in¬ 
teressant at se, hvilket af de to glasser, som vilde faa det største besøg. 
Jeg tilføier, at alle nye besøgere blev tagne bort efterhaanden som de 
indfandt sig under forsøgets hele varighed.« 
Resultatet blev, at det med mange larver fyldte glas i 47V2 time 
besøgtes af 257 myrer; det andet, der kun indeholdt 3—4, kun af 82 
i 53 timer. Det tomme glas besøgtes aldeles ikke. De tre glasser var 
aldeles ens beliggende i forhold til redet, og der kunde fra først af ikke 
være nogen for lugten merkbar forskjel mellem sporerne til de to glas¬ 
ser, da hvert af dem fra begyndelsen af besattes med én myre. Resul¬ 
tatet viser derfor, at der er bleven givet en meddelelse, og det en 
nøiagtig meddelelse, ikke alene om tilstedeværelsen af larver, men og- 
saa om mængden, hvori de fandtes paa hvert sted. Men lad os- 
komme tilbage til Sir John Lubbock: 
»Som eksempel paa en utvilsom meddelelse slog følgende kjends- 
gjerning mig isærdeleshed. Jeg havde i løbet af dagen iagttaget en 
myre (formica niger) beskjæftiget med at transportere larver til redet. 
Om aftenen satte jeg den ind i en flaske og satte den ikke i frihed før 
kl. 6.15 den følgende morgen. Den tog igjen straks fat paa sit arbeide,, 
men da jeg skulde ind til London, fængslede jeg den igjen kl. 9. Ved 
min hjemkomst kl. 4.40, satte jeg den igjen tilbage til larverne. Efter at 
have undersøgt dem nøie, men uden at røre dem, begav den sig til redet 
og kom efter mindre end et minut tilbage i retning af larverne sammen 
med 8 andre. Da den var kommet 2 /s af veien, fangede jeg den for 
3die gang, hvorefter de andre nølede nogen tid, for derpaa hurtigt at 
begive sig hjem igjen. Endelig kl. 5.15 satte jeg den igjen blandt lar¬ 
verne. Heller ikke denne gang rørte den dem, men begav sig til redet, 
opholdt sig der kun nogle sekunder og kom tilbage med 13 kammerater. 
Avanceret 2 / 3 af veien, standsede flokken. Anføreren syntes, trods de 
150 reiser den havde gjort dagen forud, og trods den netop havde til- 
bagelagt veien, dog at have glemt den og at have besvær med at finde 
den igjen. Jeg lod den lede 1 / 2 times tid, og satte den saa tilbage 
blandt larverne. Alt i alt syntes det mig klart, at de 21 myrer maatte 
have fulgt den efter opfordring, thi foruden at de ledsagede den, var 
de ogsaa de eneste, der var udenfor redet. Jeg antager ogsaa, at de 
er bleven gjort bekjendt med omstændighederne; i hvert fald havde 
