7 » 
-deres kammerat ikke bragt noget hjem med sig, der kunde give dem 
nogen underretning; den kom hver gang med tomme hænder«. 
Andre forsøg viste, som man forresten kunde vente, at en myre 
alene kan meddele sine kammerater, at den har fundet noget, men 
ikke angive dem stedet. Lubbock bar sig ad paa følgende maade: 
Efter at have anbragt endel larver i nogen afstand fra redet satte han 
en myre hen til dem; den begyndte straks at transportere dem hjem. 
Men hver gang den kom ud af redet ledsaget af kammerater, hvis 
hjælp den havde paakaldt, tog sir John den og satte den hen blandt 
larverne, hvorfra den fik lov at vende tilbage i frihed. Dens kamme¬ 
rater kunde ; uden sin fører, ikke finde veien til larverne, som de 
dog aabenbart havde havt til hensigt at opsøge; de løb en stund om¬ 
kring og vendte saa hjem igjen. I løbet af 2 timer kom der ud ikke 
mindre end 120 my rer, af hvilke kun 5 tilfældigvis fandt veien. Det 
synes efter dette, som om meddelelserne myrerne imellem indskrænker sig 
til, at de giver hinanden tegn til at følge sig. Andre forsøg bekræftede 
denne slutning og viste ogsaa, at visse arter er dygtigere til at optræde 
i fællesskab end andre. Saaledes associerer eksemplarer af larius 
niger sig meget bedre end eksemplarer af forméca fusca. En af disse 
sidste, som sir John Lubbock havde sat hen til lidt honning, kom 
tilbage til den gjentagne gange i løbet af dagen, uden nogensinde at 
medbringe kammerater, og de, som den mødte paa sin vei, lod den 
passere uændset. 
Uden tvil vil man indvende, at det er nok for en myre at se en 
anden belæsset med en byrde for deraf at slutte, at den, naar kamme- 
raten kommer tilbage, kun behøver at følge med for at opdage byttet; 
men dette kan ikke forklare, hvorfor det med larver rigeligst forsynede 
af de to glasser blev mest besøgt. 
For at komme helt paa det rene med spørgsmaalet, fandt Lub¬ 
bock paa med en knappenaal at fæste en død flue saaledes, at den 
myre, der opdagede den, ikke kunde bringe den med sig til redet. Den 
første, som kom, gjorde voldsomme anstrengelser for at bemægtige sig > 
fluen; da det ikke lykkedes, vendte den tilbage til redet for at hente ) 
7 andre til hjælp. Men dens iver var saa stor, at den kom langt 
foran sine ledsagere, »der syntes at være bleven forstyrrede i sin søvn 
og endnu kun at være halvvaagne«, og da de ikke vidste, hvorhen de 'j 
skulde vende sig, blev de nødte til langsomt at afsøge terrænet. Det 
holdt de paa med i 20 minuter. Imidlertid havde deres kammerat j 
gjort et nyt anfald paa fluen og var vendt tilbage til redet for at hente I 
forsterkning. De 8 my rer, der udgjorde den nye styrke, var endnu 
ladere end de forrige, og da de havde tabt af syne sin fører, der var 
løbet i forveien, vendte de snarest muligt næsen hjemover. 
