85 
solen eller maanen skal kunne snige sig ind der. Mændene hyler og 
gjør spektakel, mens kvinderne drager hundene i ørene for at faa dem 
til at hyle. Gjør de det, saa skal verden ikke forgaa. Hundene, som 
eksisterede før menneskene, skal, mener de, bedre end vi have paa 
følelsen, hvad fremtiden vil bringe. 
Nogle stammer i Sydamerika forestiller sig, at det under formørkel¬ 
sen er enten en stor hund eller en jaguar eller en hai (dette hos en 
særlig fiskeædende stamme), som fortærer maanen. Flere af stammerne 
skyder derfor pile op i luften for at jage bort solens eller maanens far¬ 
lige fiende. Denne kloge fremgangsmaade minder om, hvad kong Alfons 
VI af Portugal gjorde i 1664, da der viste sig en komet, som mentes 
at være forbudet paa en konges død: han skjød paa den med pistol 
efter at have skjældt den grundig ud! 
Ogsaa hos skandinaverne fandtes der lignende forestillinger; der var 
som bekjendt dyrene uDer. Selv hinduerne, som dog er langt fremme 
i astronomien, har endnu i visse benævnelser levninger af den tro, at 
maanen eller solen under formørkelserne skulde fortæres af en drage. 
Ifølge folketroen paa Sumatra og Malacca bevirkes formørkelserne 
af en slange, som ruller sig om himmellegemet. Alfuruerne paa Ceram 
tror, at maanen sover under formørkelserne, og de slaar paa tromme for 
at vække den. Siameserne forestiller sig endnu den dag idag, at der 
er en ond drage med i spillet, og at den spiser op solen eller maanen; 
og de gjør en forskrækkelig støi med de utroligste instrumenter for at 
skræmme dyret bort. De lærde siamesere derimod ved, at begge slags 
formørkelser kan forudsiges og beregnes. 
Paa samme maade i Kina; men i dette udpræget konservative land 
opretholdt selv hoffet og de høieste embedsmænd de fra de ældste tider 
overleverede traditioner lige til vore dage. En solformørkelse betragte- 
des som en befaling til keiseren om at erkjende sine feil og forbedre 
sig. Hvis formørkelsen var forudsagt af hofastronomen, 1 ) blev den be- 
kjendtgjort overalt i riget, og hoffets embedsmænd forberedte sig ved 
faste og ensomhed. Paa den bestemte dag var hele landet opfyldt med 
ængstelse, og saa snart som formørkelsen begyndte solen begyndte 
at blive op spist, som det kinesiske udtryk er — begyndte selve keise¬ 
ren at gjøre spektakel ved at slaa paa »tordentrommen«. Mandarinerne, 
som var mødte op med buer og pile, skjød uden ophold op i luften »for 
*) Omkring aar 2155 f. Chr. blev de to astronomer Ho og Hi henrettede, 
fordi de ikke havde forudsagt en solformørkelse, som indtraf under keiser Tchong- 
Kang’s regjering. 
