«7 
som et iskoldt sted, hvad der sandsynligvis ganske simpelt har sin for¬ 
klaring i, at natten er kjøligere end dagen.) 
Allerede meget tidlig begyndte man at samle stjernerne til stjerne- 
billeder. Den store og den lille bjørn, Vet i tyren, pleiaderne og Orion 
kjendtes allerede i de ældste tider. Melkeveien, som hos skandinaverne 
hed vinterveien, var hos irokeserne og flere amerikanske folk aandernes 
vei. Aanderne kom ind gjennem porten, der hvor melkeveien og dyre- 
kredsen skjærer hinanden i stjernebilledet tvillingerne; de vendte atter 
tilbage til gud erne gjennem en anden port i skyttens stjernebillede. De 
franske bønder kalder melkeveien for St. Jakobs vei; mythologien til¬ 
skriver den en draabe melk, faldt fra Junos bryst, da hun diede Her¬ 
kules. Hos kineserne heder den himmelfloden; paa Taiti er den en 
havarm beboet af haier. Hos andre gjælder den for en slette, hvor 
fædrenes aander jager strudse. 
Pleiaderne er som bekjendt en gruppe meget nærstaaende stjerner, 
som om vinteren er synlige i tyrens stjernebillede, bortimod væderen og 
Persevs. Irokeserne og flere andre gamle folkeslag troede i syvstjernen 
at se en gruppe dansere og danserinder. 
I Indien, Italien, England og Frankrige forestiller man sig dem som 
en høne med sine kyllinger. Bønderne i Frankrige kalder stjernegruppen 
la poussiniére, d. v. s. kyllingkurven. 
Indianerne fortæller, at pleiaderne engang var syv unge mænd, som 
om natten vogtede det indviede korn og udførte en religiøs dans. 
Morgenstjernen blev da forelsket i dem og førte dem op i himlen, hvor 
deres dans forlystede stjernerne. 
Hos grækerne og romerne var pleiaderne de søfarendes stjernebil¬ 
lede, fordi de var synlige fia mai til november og da istedetfor polar - 
stjernen tjente til orientering om natten. Efter sagnet var pleiaderne 
eller atlantiderne Atlas og Pleiones 7 sønner; de blev bortførte af Bu- 
siris, konge af Ægypten, og befriede af Herkules, men da de derpaa 
blev forfulgte af Orion, blev de forvandlede til stjerner. En af de 
svageste af stjerner, som er synlig for meget skarpe øine ; har sandsynlig¬ 
vis paa Troianer-krigens tid aftaget i lysstyrke, idet den ifølge et gam¬ 
melt sagn blev usynlig paa grund af blodbadet i hin krig. 
I denne forbindelse kan nævnes, at vor sol og hele dens solsystem 
bevæger sig henimod et sted i rummet mellem to stjerner i stjernebille¬ 
det Herkules, idet det dreier sig omkring en centralstjerne, som muli¬ 
gens er Alcyone, den klareste stjerne i pleiaderne. 
