111 
forbindelse mellem Grønland og moderlandene Island og Norge, ligesom 
nordmændenes kolonier paa Grønland synes ikke at have været ringe; 
de udgjorde i sin tid to bispedømmer, og man har anslaaet nordboernes 
antal der til 9 å 10000 mennesker, skjønt man i granden ved lidet 
om det. 
Der har gjennem længere tid været ført en meget skarp videnska- 
belig strid om, hvor nordboernes bebyggelse har været. Der staar nem¬ 
lig i sagaerne meget nøiagtig beskrevet to bosteder, Østerbygden og 
Vesterbygden, mellem hvilke der var et længere stykke ubeboet og 
ubebyggeligt land. Nu har mange ment, at dette maa forstaaes saaledes, 
at Østerbygden har ligget paa Grønlands østkyst, mens Vesterbygden har 
ligget paa vestkysten. Vistnok er østkysten for tiden i almindelighed 
saa spærret af drivis, at en færdsel som den, der omtales i sagaerne, 
ikke kan have gaaet for sig; men, siger man, saaledes har det ikke 
været; dengang var der langt mindre drivis, Grønland maa paa den tid 
have havt et langt gunstigere klima, ellers havde vore landsmænd ikke 
kunnet trives saa vel, som de synes at have gjort. Paa denne løse 
grund bygger man da videre op hele videnskabelige korthuse om, at 
jorden afkjøles, polarisen udbreder sig etc. etc. Den sidste danske 
konebaadsekspedition har nu imidlertid i aarene 1883—85 befaret hele 
østkysten lige fra kap Farvel til kap Dan, uden at finde en eneste lev¬ 
ning eller en eneste sten, som tydede paa norsk bebyggelse, naar und- 
tages en ruin lige nordenom sydspidsen, og hermed synes spørgsmaalet 
om Østerbygdens beliggenhed paa østkysten at maatte være begravet. 
yi kan nu med høi grad af sikkerhed paastaa, som danske forskere, 
deriblandt dr. Rink, allerede gjennem lange tider har hævdet, at Øster¬ 
bygden laa nede i det nuværende Julianehaabs distrikt, hvor anseelige 
ruiner endnu findes, og hvor man endnu mener at kunne paavise levnin¬ 
ger af gaarden Brattelid, Erik Rødes og hans ætlingers bosted, mens 
Vesterbygden laa oppe i Godthaabsdistriktet. 
Men hvis Grønlands klimat og naturforholde dengang har været 
som nu, og andet har vi ikke ret til at antage, hvorledes har da vore 
stamfrænder ernæret sig deroppe, har de maattet leve som eskimoer af 
sælkjød og tran, eller har de kunnet leve paa europæisk vis? 
Herom finder man i »Kongespeilet«, der som bekjendt blev skrevet 
omkring midten af det 13de aarhundrede, blandt andet følgende udtalel- 
ser: »Angaaende spørgsmaalet om, hvorvidt man der (paa Grpnland) 
finder nogen kornsæd eller ikke, da mener jeg, at landet frembringer kun 
lidet deraf. Dog er der de mænd, som udgives for de ypperligste og 
mægtigste, som for en prøves skyld forsøge at saa, men den største 
mængde i det land ved dog ikke, hvad brød er, og har endnu aldrig 
seet brød.« Endvidere heder det: »Mennesket lever ikke af brød alene; 
man fortæller, at der i Grønland gives gode græsgange, og der er gode 
