net ud, al hvert individ i gjennemsnit spiser vel 2 fø fedt kjød og 2 fø spæk 
daglig hele aaret igjennem, foruden bær, kvanne, tang, muslinger og eg; 
sammenholder vi dette med, hvad vi almindelig spiser, som vel i høiden 
beløber sig til 1 fø kjød- eller fiskemad om dagen, saa maa vi vistnok 
indrømme, at der skal eskimomaver til for at staa i den slags trakte¬ 
ment. Det er vistnok paa Grønland som saa mange andre steder paa 
jorden, at trods den megen skrig om trange tider og sult, saa dør flere 
folk af for meget mad end for lidet. Ja man har endog ligefrem stati¬ 
stisk paavist, at de fleste dødsfald indtræffer just paa den tid, da sæl- 
hundefangsten er bedst, da mad findes i overflod, og da grønlænderne 
spiser saa længe, de kan gabe, mens de færreste dødsfald indtræffer 
under den saakaldte sultetid, det vil delvis sige, naar de ikke kan over- 
fylde sine maver med kjød, men maa tage tiltakke med fisk. 1 ) 
En eiendommelighed ved eskimoernes ernæring er den, at børnene 
dier moderen til en meget høi alder, i det sydlige Grønland 3—4 aar, 
i det nordlige ved Smiths Sund lige til 6 og 7, andre steder (paa King 
Williams-land) lige til det 14de og 15de aar. 
Eskimoernes dragt er omtrent ens for mand og kvinde. Klæderne 
bestaar væsentligst af sælhundeskind samt delvis fugleskind; i den senere 
tid er de dog ogsaa begyndte, paa grund af forbindelsen med europæerne, 
at bære uld og bomuld, tildels istedetfor skindet, hvad der maa ansees for 
mindre heldigt for dem. Deres dragt bestaar oventil af et trøielignende plag 
af sælskind eller i enkelte dele af landet ogsaa af edderfugleskind; paa dette 
plag findes en hætte til at slaa over hovedet, og det er deres væsentligste 
hovedbedækning. Paa benene har de sælskindsbenklæder, som rækker 
til knæerne, og nedentil høie sælskindsstøvler, de saakaldte »kamiker«. 
Den væsentligste forskjel mellem mands- og kvindedragten er den, at 
kvindernes, det vil da væsentlig sige de unges, som endnu gaar paa jagt 
efter en mand, er meget sirligere, syet af udvalgte spraglede sælskind 
og forsiret med broderier og perler. — For mødre, som har diende 
børn, hører til dragten, foruden det nævnte, en pose af sælskind, den 
saakaldte am i ut, som er anbragt paa ryggen, og hvori barnet bæres med 
til alslags arbeide. 
Eskimoerne bor i huse om vinteren og i telte om sommeren. Deres 
huse, om man vil kalde dem saa, bygges af sten og torv, og er vel ind- 
rettede til at holde varmen, men neppe til at yde et sundt tilflugtssted. 
De ligger halvt under jorden, og ind i dem kommer man gjennem en 
lang trang underjordisk gang, som ligger endnu lavere end huset selv, 
og er indrctttet saaledes for at hindre den kolde luft udenfra at komme 
ind. Gaar man ind gjennem denne lange gang, slaar man forhænget af 
] ) Dette giælder vestkysten af Grønland; paa østkysten turde forholdene i 
denne henseende ofte være mindre gunstige. 
8* 
