i umuligt. Til den harpun, som slynges i byttet, er fæstet en lang line 
! eller rem, i enden af hvilken er bundet en stor blære. Denne flyder 
1 ovenpaa, naar det trufne bytte dukker og piler gjennem våndet, kajak- 
1 manden følger i sin lette baad den svømmende blære, og er med 
i sin lanse færdig til hvert øieblik, byttet maatte vise sig over våndet, at 
| stikke det; paa denne maade forfølges dyret til det blir dræbt. Denne 
j slags fangst har gjennem alle tider været grønlændernes hovedsageligste 
næringsvei; paa familiefaderens og sønnernes færdighed i denne fangst 
har familiens velvære beroet. Det gjælder for en familie at have saa 
mange »storfangere« som mulig; derfor er det, at grønlænderne glæder 
sig, hvergang der fødes en gut, men græder og er yderst ulykkelige, hver- 
gang et individ af det i saa henseende almindeligvis unyttige kvindekjøn 
kommer til verden. Har en familie ingen storfangere, maa den sulte; 
dog er der eksempler paa, at i kolonier, hvor der har været liden til¬ 
gang paa mandfolk, er kvindfolk blevne oplærte i kajakfangsten og skal 
efter sigende være blevne ret dygtige og have kunnet underholde de 
andre, rigtignok paa sin kvindeligheds bekostning, idet de har faaet 
mandfolkemanerer og lader og i det hele optræder som individer af det 
sterkere kjøn, ligesom de ogsaa har faaet deres rettigheder. 
I senere tid er imidlertid ogsaa blandt grønlænderne civilisationen 
med sine forbedringer kommen til, og riflen har tildels fortrængt blære- 
fangsten, saa denne paa vestkysten er kommet i forfald, delvis til skade 
for eskimoerne. 
Alle sine vaaben, fangstredskaber, baade og husgeraad maa enhver 
grønlænder gjøre sig selv; paa grund heraf er de da ogsaa meget prak¬ 
tiske og nethændte, og ved at greie sig i alle kniber. 
Mod, snarraadighed og beslutsomhed i kritiske øieblikke lærer deres 
farefulde erhverv dem, og haardførhed gives dem i vuggegave af en streng 
og barsk natur; især er deres haardførhed ligeoverfor kulde paafaldende. 
Der findes flere eksempler paa, at de selv har afhugget fingre, skaaret 
eller saget fødderne af sig, naar der var gaaet kulde eller koldbrand i 
dem, hvilket ikke saa sjelden hænder. Saaledes hændte det for et par 
aar siden, mens en dansk ekspedition var deroppe, at en eskimo paa 
en slædefart med sine hunde faldt gjennem isen, kom sig op igjen, men 
maatte overnatte, hvor han var; han frøs alle tæerne af sig, saa de 
senere faldt af, men et par maaneder efter var han dog atter ude paa 
isen og fiskede. Det vil forstaaes, at dette folk er vel rustet for det 
liv, det har at føre. 
Af civilisationen har grønlænderen kun havt liden fordel, men snarere 
megen skade, europæerne har tilkjøbt sig deres varer, som for dem har 
meget at betyde, for varer, som tildels er af ringe værd for dem. Vistnok er 
