det forbudt at sælge brændevin til dem, men kaffe og tobak er ikke 
forbudt, og det er blevet mange eskimoers ruin, idet de er lidenskabe- 
lig forfaldne hertil. Med kristendommen blev indført mange nye skikke, 
som var dem fremmede, mens mange af deres egne nationale skikke, 
blandt andet deres nationale rettergang, blev dem forbudt og gik i 
glemmebogen. Det maa antages, at eskimoerne efter den tid er gaaede 
stadig tilbage; et merkeligt bevis herfor er den forskjel, som der er 
mellem de af civilisationen endnu uberørte østlændinger og vestlændin- 
gerne, idet de første er paafaldende sundere og kraftigere, foruden at 
de har sine gamle skikke og sine gamle fangstmethoder, som i flere hen¬ 
seender er fordelagtigere for livet i de egne. Saa sørgeligt det er, saa 
er dog vel muligens grønlænderne en af disse racer, som i længden ikke 
taaler berørelsen med den europæiske civilisation, og som derfor senere 
eller tidligere vil uddø, og hvis land da vil blive lagt øde eller 
senere bebygget af nye eller lignende stammer; thi vi europæere eier 
ikke evne til at leve der; vi lever, naar vi opholder os der, væsentlig 
som snyltere paa disse naturmennesker, idet vi lever af deres arbeide, 
uden at give dem noget tilsvarende vederlag. 
Mindre meddelelser. 
Tordenveirene paa den skandinaviske halvø. (Af H. Mohn 
og H. Hildebrand Hildebrandson). 
Af dette paa fransk netop udkomne arbeide skal vi meddele efter- 
følgende korte referat: 
Som bekjendt var Le Verrier den første, som til studiet af torden- 
veir organiserede et net af stationer med bestemte regler for iagttagel- 
serne, regler som derpaa næsten uden forandring er blevet antagne i de 
fleste lande. De første saadanne net af stationer udenfor Frankrig eta- 
bleredes hos os 1867 og i Sverige 1871. 
De i Frankrig og paa den skandinaviske halvø gjorte iagttagelser 
ledede til opdagelsen af de almindelige love lor tordenveirs opstaaen og 
udbredelse, ligesom ogsaa tordenveirenes daglige og aarlige perioder 
bestemtes. 
Allerede M. Fron, som har studer et og fremdeles studerer iagtta- 
gelserne over tordenveir i Frankrig, fandt, at tordenveirene ikke er blot 
lokale, men at de staar i nøie forbindelse med lave barometerstande 
og, sædvanlig fra vest mod øst, skrider frem over en større del af jor¬ 
dens overflade. 
Undersøgelserne i Norge har ført til end bestemtere resultater med 
hensyn til de atmosfæriske betingelser for tordenveir. Uundgaaelig nød¬ 
vendig synes at være opstigende luftstrømme med en betragtelig mængde 
vanddamp. For at slige strømme skal opstaa, kræves først høi tempera¬ 
tur, og senere bidrager vanddampene under sin fortætning i skyregionen 
meget til at øge strømmens styrke. 
