23 
hugning eller slibning. Hidtil har alene bygdefolket selv stelt med 
brydningen og salget. Hans Reusch. 
Nansens grønlandsfærd. I anledning vor opsats i forr. no. har 
vi fra flere marineofficerer modtaget artikler til offentliggjørelse, gaaende 
ud paa, at da det skib, som skal paa togt iaar (»Nornen«) er gammelt 
og ubrugeligt til fart i isen, er vort forslag om, at Nansens ekspedition 
skal overføres til Grønland pr. orlogsfartøi, absurd. Vor artikel var en 
henstillen til myndighederne om at støtte ekspeditionen paa den nævnte 
maade. Vilde myndighederne tage sig af sagen, var det godt, vilde 
eller kunde de af den ene eller anden grund ikke, saa fik ekspeditionen 
se til at hjælpe sig selv. En diskussion om grundene for at der intet 
kunde gjøres, er følgelig fra vort standpunkt ørkesløs, hvorfor vi ikke 
offentliggjør nogen af de indsendte artikler. Da en af disse senere er 
optaget (anonymt og med modifikationer) i et dagblad, skal vi bemerke, 
at vi selvfølgelig ikke har ment, at netop »Nornen« skulde gaa til 
Grønland. Vi antog som givet, at vor marine maatte besidde skibe, 
som kunde gaa op til et land, hvis kyster nordmænd allerede for 
8—900 aar siden bereiste og hvis østkyst — hvorom der her specielt 
er tale — ogsaa i den senere tid har været besøgt af baade sælfanger 
Og andre fartøier. Og vi mente da, at authoriteterne skulde vise den 
velvilje at lade et af disse skibe overføre ekspeditionen til dens arbeids¬ 
felt — uanseet om det egentlig var »Nornen«, som skulde have været 
ude. At »den militære tanke« vilde græmmes over et saadant propos, 
vidste vi paa forhaand, og har vi til overflod kunnet merke af tonen 
i de indsendte artikler, som imidlertid ikke har overbevist os om, at 
det er saa daarligt fat med alle vor marines fartøier, at de i det 19de 
aarhundrede ikke kan komme frem i farvande, hvor landsmænd i det 
10de kunde vove sig ud. Er det virkelig saa, da har vi givet vor hen¬ 
stillen en feilagtig form, og beder om undskyldning for vor overvurdering 
af krigsmagten tilsøs. 
Desinfektion af værelser. En af de vigtigste hygieniske forholds¬ 
regler ligeoverfor smitsomme sygdomme er ødelæggelsen af sygdoms- 
spirer, der muligens er bleven hængende igjen i det rum, hvor den syge 
har opholdt sig. Til saadan desinfektion er der bleven foreslaaet for¬ 
skjellige fremgangsmaader, bl. a. blev nylig i aviserne afrivning af væg- 
gene med brødskorper prist som meget virksom. Vi tror denne desinfek- 
tionsmethode er høist upraktisk og vanskelig vil kunne udføres saa 
grundigt, at den giver tilstrækkelig sikkerhed. E11 af de rationelleste 
fremgangsmaader, vi har seet anbefalet, er følgende, der er foreslaaet af 
Guttmann og Merke (i Virchows Archiv) og med hvilken der nylig 
i almindelige beboelsesværelser er gjort forsøg, der har givet tilfreds¬ 
stillende resultater. 
Desinfektionsvædsken er en opløsning af kviksølvsublimat i vand, 1 
del sublimat paa 1000 dele vand. Med denne vædske bliver først væ¬ 
relsets gulv grundig fugtet. Derpaa bliver opløsningen ved hjælp af et 
sprayapparat af forbedret konstruktion (faaes for 25 mark hos Kaehler 
og Marti ni, Berlin, Wilhelmstrasse 50) sprøitet over tag og vægge, 
indtil der begynder at samle sig større draaber, som flyder nedover. 
