137 
den mest tykke uvidenhed var de kræfter, ved hvis samvirken astrolo¬ 
gien blev frembragt og trods sine uhyre udskeielser, holdt saa vidt 
længe oppe. Endnu i det syttende aarhundrede havde den sine tals- 
mænd inden den lærde verden, og datidens almanakker fyldtes for en 
væsentlig del med astrologiske dybsindigheder. I en almanak for aaret 
1683 findes saaledes følgende mistrøstige forudsigelse: »Naar jeg udi 
dette aar betragter Saturnum og hands løb, saa er den samme hos den 
hidsige Løvestjærne,-—. Jeg befrygter saa godt som en regn 
af hidsig pestilentsforgift.« I almanakken for 1684 befrygtes ligeledes 
sygdomme, »eftersom Saturnus og Mars i dette aar holde et heftigt 
kvadrat-skin udi martio.« Konjunktionen mellem solen og Mars samme 
aar »vil sikkerlig bringe stor hede saavel udi luften som udi menne¬ 
skenes kroppe« (feber). Aar 1686, da der i mai indtraf særegne forhold 
mellem »Saturnum og Martem«, forudsagdes »en sygelig vaar, en syge- 
ligere sommer og en gandske sygelig høst og vinter.« Henimod aarhun- 
dredets slutning røber sig endelig tvivlene angaaende disse ulykkes- 
spaadommes gaaen i opfyldelse, man øiner den totale mangel paa 
realitet hos grundvolden for dem, og da oplysningstiden rykker ind, 
taber de den sidste rest af tiltro og agtelse. 
Men de astrologiske veir-» aspekter« beholdt fremdeles sin magt. 
Fremdeles antoges f. eks. Mars, naar den stod i Løvens eller Skyttens 
tegn, at bringe tørke, eller Saturn i Tyrens stræng vinter. Det var forbi 
med himmellegemernes magiske, direkte indgriben i menneskelivet; men 
den indirekte, gjennem veirets skadelige eller gunstige indflydelse paa 
vekstlighed og øvrige livsbetingelser, idéen om denne gik over til etter¬ 
følgende tider. 
Et smukt eksempel paa denne mere nøgtre astrologi, hvis formaal 
det alene var at finde midler til at kunne forudbestemme veiret, har 
vi i en gammel bog, hvis fuldstændige titel vi her anfører for kuriosite- 
tens skyld: »En Elementisch oc Jordisch ASTROLOGIA Om 
Lufftens forendring oc hues der vnder begribes, tagen aff de Tin¬ 
gest som for øgnen sees oc forfares, oc huer Mand Letteligen kand 
affmercke oc tilforn wijde: Huilcken holder paa alle Aar ret oc er 
vdi alle Land gaffnlig. Tilsammen dragen aff Peder Jacobsøn 
Flemløs paa Hueen. Prentit paa Vraniborg Aff Hans Gaschitz — 
Anno i59i.« 1 ) Foruden at være et vidnesbyrd om gammel forskning, 
som ovenfor sagt, er denne bog af betydelig, historisk interesse. 
2 ) Den skal være den eneste danske bog, som er trykt med Brahes presse. 
Bogen udkom for anden gang i 1644, tredie gang i 1745 og sidst i 1865 ved 
F. R. Friis. 
