162 
anderledes. Dengang var silkeavlen indskrænket til Kina og Indien, 
silkeormens oprindelige hjem, og man havde her i Europa ikke 
engang nogen ide om, hvorledes dette merkelige stof, som da kun 
i meget ringe mængde kom hid og var forskrækkelig kostbart, blev 
til. Efter de dunkle rygter om silkens oprindelse, som i oldtiden 
naaede Europa, fortæller f. eks. Pli ni us, at den voksede paa træernes ; 
blade ligesom haar og blev kjæmmet af, efterat være overgydt med 
vand. Andre fortalte, at silken skrev sig fra en musling, som brugte 
den til at fæste sig til stenene paa havbunden med, -- atter andre, 
at den produceredes af en slags edderkop, som blev madet i flere t 
aar, først med hirse og senere med grønne blade, indtil den sprak 
af fedme, og saa fandt man silketraadene i dens indvolde, o. s. v. 
Paa samme tid, som man her i Europa endnu var saa totalt uvi- 
dende i denne henseende, havde kineserne fuldt op af gode skrifter 
om silkeavlen og silkeormens naturhistorie, dens røgt og pleie, syg- 
domme o. s. v., saaledes som tilfældet jo ogsaa har været paa saa 
mange andre felter. Dette merkelige folk har jo fra ældgammel tid 
af siddet inde med mange af de opfindelser, der først langt senere hen 
i tiden dukkede op i Europa og blev mægtige løftestænger for den 
europæiske civilisation. Men kineserne har altid sørget for at beholde i 
alting for sig selv, i al hemmelighed indestængt inden den »kinesiske 
mur« og utilgjængeligt for fremmede nationer. 
Ifølge traditionen skal silkeavlen i Kina gaa over 4500 aar til- 
bage i tiden, idet nemlig de første larver blev opfødte og udklæk- 
kede, omtrent 2700 aar før Kristus, af en prinsesse Si-ling-ki, som 
ogsaa sørgede for at faa denne nye industri udbredt blandt folket. 
Derfor blir hendes navn endnu den dag idag holdt i ære blandt 
kineserne, og hendes høie beskyttelse paakaldes stadig, hvergang 
de aarlige arbeider vedrørende silkeavlen paabegyndes. Det er og¬ 
saa fremdeles bestandig fruentimmerne i Kina, som er anbetroet 
omsorgen og arbeidet med opfødningen af silkeormene. Det var 
først gjennem fønikierne og senere gjennem araberne, at silkestoffer 
blev hentede fra Kina og bragt hjem til dem, og til Europa kom 
silken første gang omkring aar 330 f. Kr., da Alexander den 
store bragte den med sig fra sit bekjendte tog til Indien. Fra 
Grækenland kom der senere silketøier over til Rom, men paa grund 
af deres overordentlige kostbarhed havde neppe nok keiserne selv 
raad til at anskaffe sig dem. Silken kunde dengang neppe nok op- 
