i6$ 
Det er en seDfølge, at ldimatet maa være det bestemmende 
for, hvor silkeavl med fordel kan drives og hvor ikke, og det er 
! saaledes ikke at undres over, at forsøg i denne retning under nord- 
i ligere bredder, hvor de klimatiske forhold ikke er tilstrækkelig gun- 
j stige, ikke har kunnet lede til praktiske resultater. Saaledes blev 
der af Peter den store gjort en prøve i det nordlige Rusland. 
Ogsaa i det sydlige Sverige er der gjentagne gange gjort forsøg 
med silkeavl, første gang i 1735 af en Triewald, dernæst under 
dronning Lovise Ulrikke, og senest dannedes der i 1830 under 
daværende kronprinsesse, senere dronning Josefines auspicier i 
Stockholm et selskab til fremme af indenlandrk silkeavl, der gratis 
uddelte rnorbærtræplanter og silkeormeg. Heller ikke hos os mang¬ 
ler det paa forsøg i denne retning, naturligvis kun i det smaa, og 
der kan fornuftigvis heller aldrig blive tale om at drive nogen silke¬ 
avl som erhvervskilde hos os. Vistnok foregaar opfødningen af 
silkeormene altid inde under tag, saa man efter behag kan regulere 
temperaturen for dem, men morbærtræerne er det værre med. Det 
er det hvide morbærtræ (morns alba), som er den bedste nærings- 
plante for silkeormene; det sorte, røde og flere andre sorter er 
mindre gode, og andre næringsplanter nytter det ikke at forsøge. 
Derfor kan heller ikke silkeavlen drives, uden hvor morbærtræer med 
lield kan dyrkes. Under nordligere bredder kan en eneste streng 
vinter tilintetgjøre frugten af mange aars anstrengelser derved, at 
morbærplantningerne fryser, saaledes som det er gaaet i det sydlige 
Sverige, og som følge heraf er det ikke at vente, at deslige forsøg 
skal kunne lykkes. 1 ) Hvor imidlertid klimatet er gunstigt, som i 
Sydeuropa, der er det en anden sag; der drives avlen i det store, 
og tusindvis af mennesker har sit gode underhold deraf. Foruden 
Kina og Japan er det for tiden her i Europa Italien og Frankrig, 
der producerer mest silke; de øvrige sydeuropæiske lande staar langt 
tilbage for dem. I Frankrig naaede produktionen sit høidepunkt i 
1853, da den udgjorde 26 millioner kilogr. kokonger og gav en ind- 
tægt af 130 millioner franks; senere sank den som følge af de for¬ 
skjellige sygdomme, som har herjet blandt larverne, betydeligt. I 
1865 var udbyttet saaledes kun 4 millioner kilogr., altsaa svundet ind 
*) Alligevel hører jeg, at en afholdsprædikant i vaar skal have anbefalet be¬ 
folkningen i Hedemarken at slaa sig paa silkeavl istedetfor at avle korn og pote¬ 
ter, der bruges til at lave brændevin af! 
