173 
Alleslags hop og øvelser, selv de vanskeligste, udfører man uden 
besvær, som om man slet ikke havde været ude af øvelsen. Og i glæ- 
den over fremdeles at være i besiddelse af sine gamle færdigheder over¬ 
driver man anstrengelserne og undrer sig over, at man ikke føler sig 
træt, selv efterat have holdt paa usædvanlig længe. 
Om aftenen begynder man imidlertid at føle sig lidt mat og søvnig 
og skynder sig at komme iseng for at lade søvnen gjengive legemet den 
opbrugte kraft. 
Men søvnen vil ikke indfinde sig. Hele legemet befinder sig i 
ophidselse, man er utaalelig hed, har ondt i hovedet og merker kanske 
ogsaa lidt feber. Og hvis man endelig henimod morgenen faar en liden 
blund, er man, naar man vaagner, sved og føler sig som mørbanket; 
lemmerne er stive og ubøielige, hovedet tungt, tungen belagt og mad- 
lysten borte. 
I løbet af dagen aftager vel den feberlignende tilstand, men man 
vedbliver at føle sig uvel og lidet oplagt til arbeide, er yderst træt og 
mør i lemmerne (lemster). 
Efter en fire og tyve timers forløb er sædvanligvis ildebefindendet 
i kroppen forbi, men selve de lemmer, som man særlig har anstrengt, er 
ofte i 5—6 dage stive, ømme og udygtige til enhver anstrengelse. 
Dette er den maade, paa hvilken almindeligvis lemsterhed eller 
»brudthed« ( courbature) paa grund af anstrengelse ytrer sig. 
Ofte er imidlertid symptomerne lidt andre, idet lemsterheden kan 
optræde med forskjellig styrke. 
Hvis anstrengelsen har været mindre end i dette tilfælde forudsat, 
og særlig hvis væsentlig kun enkelte muskelgrupper har været i virksom- 
hed, saa vil ogsaa stivheden være lokal og indskrænket til ømhed i 
disse bestemte muskler, som da i nogle dage er udygtige til anstrengt 
arbeide. 
Er anstrengelsen større, uden dog i altfor høi grad at overstige 
kræfterne, vil der optræde træthed i hele kroppen, selv i de muskler, 
som ikke har taget del i øvelsen, men pulsen vil være rolig, og der vil 
ikke vise sig nogen merkbar feber, om man end, til tegn paa at legemet 
ikke er ganske iorden, føler sig lidt nedtrykt og tilbøielig til at fryse. 
Dette er den almindeligste grad af lemsterhed, og den er det, vi i det 
følgende særlig skal have for øie. 
Kun naar anstrengelsen har været rent overdreven i forhold til 
legemets modstandskraft, vil feberen og de andre ovenfor beskrevne 
symptomer indfinde sig. Denne feber begynder da i regelen først nogle 
timer efter anstrengelsen, og indledes ofte med frysninger. Undertiden 
kan den fuldstændig ligne en ondartet feber og vare ved i 3—4 dage 
eller mere. 
\ 
