i?5 
| sage eller tilsvarende behandling, saa kan man derved frembringe ved- 
j varende smertelige fornemmelser ganske svarende til dem, der indtræder 
; efter overdrevent muskelarbeide. Og videre er det ikke saa sjelden, at 
der ved overdrevent arbeide i muskler, sener eller led kan frembringes 
, faktiske beskadigelser ganske svarende til dem, som fremkaldes af ydre 
vold. De smertelige fornemmelser i en muskel, som har udført over- 
i drevne sammentrækninger, er efter vor mening følgen af en række [læsio- 
ner, ubetydeligere end, men ellers ganske lig dem, som kan frembringes 
ved ydre beskadigelser. Man behøver ligesaalidt undre sig over, at 
disse smertelige fornemmelser varer en vis tid, som man behøver at for¬ 
bauses over varigheden af de vabler, man faar paa hænderne, naar man 
uden at være vant til det begynder at ro eller at haandtere et verktøi. 
Tilsvarende smaa beskadigelser i selve musklerne er, mener vi, aarsagen 
til disses ømhed ogstivhed: den lokale træthed eller lemsterhed 
— beskadigelser, som vi bedst kan sammenligne med dem, som en 
maskine lider ved overdrevent brug, idet drivremmerne slappes, hjulene 
forskyver sig, og oljen tørrer ind. 
Men trætheden i selve kroppen efter en overdreven anstrengelse 
kan ikke paa denne maade forklares mekanisk. Den er af en ganske 
anden art og har intet tilsvarende i nogen maskine, lavet af menneske- 
hænder. 
Den feber, som ledsager lemsterhed en, ligner meget lette anfald af 
smitsomme sygdomme, kanske allermest de enkelte anfald af kold¬ 
feber eller et let anfald af blodforgiftning. 
Skulde ikke denne lighed i ytringsmaaden kunne føre os til at for¬ 
klare træthedsfeberen gjennem smitte eller forgiftning? 
Vi ved, at den muskelarbeidet ledsagende forbrænding medfører 
indgribende forandringer i muskelsubstansens beskaffenhed, og vi ved, at 
forbrændings- og spaltningsprodukterne er skadelige og maa skaffes ud 
af legemet, hvis de ikke skal bevirke alvorlige ulemper og forgiftninger. 
Undersøgelser af forpustetheden har videre lært, at denne form for 
træthed beror paa forgiftning af legemet ved den kulsyre, det selv har 
frembragt. Skulde ikke ogsaa efter-trætheden eller lemsterheden kunne 
forklares som forgiftning af legemet gjennem dets egne spaltningsproduk- 
ter? Forskjellige fakta lægger denne forklaring nær. 
Vi ved, at den almindelige træthed i en muskel og dens deraf føl¬ 
gende udygtighed til at trække sig sammen ledsages af kemiske foran¬ 
dringer i muskelsubstansen og dannelsen af visse spaltningsprodukter, 
hvis virkning paa legemet er kjendte, om man end ikke er ganske paa 
det rene med deres sammensætning og kemiske beskaffenhed. 
Naar disse affaldsprodukter trænger ind i muskelfibrerne, be¬ 
røver de disse evnen til at trække sig sammen, og det selv om fibrerne 
