179 
mere vant til et eller andet arbeide, minker derfor lidt efter lidt urinens 
tilbøielighed til at danne bundfald, paa samme tid som man ved øvelsen 
blir mere og mere dygtig til at taale anstrengelsen. Urinens beskaffen- 
hed staar altsaa i nøie forhold til ens evne til at taale arbeide. 
Hvis en person foretager sig nøiagtig den samme legemsøvelse hver 
dag, f. eks. hver dag ror en og samme veilængde i en og samme tid, 
saa vil den anstrængelse, som dermed er forbunden, efter f. eks. en 
tiges forløb kun volde ham rent umerkelige ulemper, og det selv om han 
de første dage har følt sig overordentlig lemster. Og samtidig med at 
følelsen af træthed efter arbeidet gradvis aftager, vil ogsaa bundfaldet i 
urinen lidt efter lidt minke, saaledes at naar lemsterheden fuldstændig 
er ophørt, saa er ogsaa urinen bleven ganske klar. Der finder altsaa 
en nøie sammenhæng sted mellem dannelsen af urinudskillelser og følel¬ 
sen af lemsterhed. 
Denne merkelige overensstemmelse finder sted, hvilken end aarsagen 
er, til at arbeidet medfører eftervirkninger paa legemet. 
Gaar man over fra en legemsøvelse, som man er vant med, og som 
ikke fremkalder lemsterhed eller bundfald, til en anden, der lægger be¬ 
slag paa en anden gruppe af legemets muskler, saa føler man sig atter 
lemster, og der kommer udskillelser i urinen. En, som er vant til lange 
fodture, føler sig f. eks. ikke træt dagen efter en lang tur, og hans urin 
er ogsaa under de omstændigheder klar; tager han derimod en fegte- 
time, viser der sig straks eftervirkninger ikke alene i armene, men ogsaa 
i urinen. Saaledes ogsaa med enhver anden legemsøvelse, som lægger 
beslag paa utrænede muskler. 
Selv naar det er et tilfældigt ildebefindende, som er aarsagen til at 
en anstrengelse frembringer lemsterhed, viser den nævnte sammenhæng 
sig. Sportsmænd kjender godt til, at de enkelte dage, som følge af et 
ubetydeligt ildebefindende, kan være indisponerede, saa deres tilvante 
legemsøvelse volder dem besvær og ledsages af lemsterhed, som om de 
havde været rene begyndere i sporten. Er det tilfældet, saa kommer 
ogsaa med en gang grumsetheden i urinen frem igjen. En af mine 
venner f. eks., en ivrig roer, var saa vant til muskelanstrengelse, at 
der trods længere tids omhyggelig undersøgelse, aldrig havde vist sig 
spor til uklarhed i hans urin. Saa havde han siddet oppe et par næt- 
ter, og da han derpaa tog sin reglementerede rotur, voldte dette ham 
stor anstrengelse, han følte sig dagen efter lemster og træt som aldrig 
ellers, og allerede samme aften optraadte der mod sædvane sterke urin¬ 
udskillelser. 
Naar legemet er mindre modstandsdygtigt ligeoverfor anstrengelse, 
