18 r 
I»..»' 
[ samme fegteøvelse som før. Urinen vedblev at være klar og indeholdt 
j kun 0.60 gr. urinsyre pr. liter, d. v. s. den normale mængde. 
Efter udførelsen af det samme muskelarbeide udskiltes der altsaa 
i urinen mere end dobbelt saa meget urinsyre, da vedkommende var 
uvant med arbeidet, som da han var vant med det, til bevis paa, at 
muskelarbeidet virkelig forøger dannelsen af urinsure forbindelser. 
Efter hvad der i det foregaaende er anført kan vi altsaa anse det 
for afgjort, at mængden af urinsyre, der udskilles af legemet, er betyde¬ 
lig større, naar man har udført et legemligt arbeide end ellers. Men 
alt det, som udskilles i urinen, stammer fra legemet og har været inde 
holdt i blodet. Overskuddet af urinsyre i den efter udførelsen af et 
muskelarbeide dannede urin har været tilstede i blodet, før det blev ud- 
skilt i urinen. Og undersøgelserne har altsaa vist, at udskillelsen al 
dette overskud først begynder omtrent tre timer efter arbeidets udførelse 
og vedvarer mellem 24 og 30 timer. I hele denne tid er der altsaa 
et overskud af urinsyre tilstede i legemet, og kan der udøve sin virkning. 
Voldsomme legemsøvelser frembringer altsaa hos utrænede individer 
en slags »urinsyreforgiftning«, svarende f. eks. til den, man iagttager hos 
gigtiske folk under anfald af sygdommen. 
Har vi nu ret til at skrive det ildebefindende, der følger efter vold¬ 
somme legemsøvelser, paa regning af dette overskud af urinsyre? Selv¬ 
følgelig er der i urinbundfaldet nok af andre stoffer, som kunde 
tænkes at øve en skadelig indvirkning, medens de indeholdes i blodet, 
i den tid, som forløber mellem deres dannelse i legemet og deres ud- 
sondring i urinen. Det er sikkert, at flere af disse stoffer spiller en 
vigtig rolle ved frembringelsen af de feberlignende fornemmelser, der 
ledsager lemsterheden. Men disse stoffer er endnu saa lidet kjendte 
m. h. t. sin virkning paa legemet, at vi maa være meget forsigtige med 
at udtale os om, hvilken betydning de har. 
Derimod har vi ofte anledning til at iagttage tilfælde, hvor der i 
urinen optræder større mængder urinsure forbindelser end normalt og 
sammenligne de sygdomsfænomener, der ledsager dette, med det ilde¬ 
befindende, som følger efter altfor voldsomme muskelanstrengelser. 
Anfald af koldfeber og gigtfeber er de to sygdomme, som mest 
ligner den af febei symptomer ledsagede lemsterhed, og begge disse syg¬ 
domme ledsages ligesom lemsterheden af udskillelsen af større mængder 
urinsyre-forbindelser. 
En kold dusch fremkalder ofte hos folk, som ikke er vante til det, 
ildebefindende: følelse af mørbankethed i lemmerne og svag feber. I 
