i«3 
urinsure salte danner sig i forskjellige mængder hos den, der er vant 
m ed en legemsøvelse og hos den, der udfører den for første gang? 
Dette spørgsmaal kan kun besvares paa en maade: at der hos 
den, der ikke lader sine muskler arbeide, netop paa grund af uvirk- 
somheden ophober sig stoffer, som ved sin endelige sønderdeling frem¬ 
bringer de skadelige affaldsprodukter, mens disse stoffer hos den, der 
holder sine muskler i stadigt arbeide, lidt efter lidt bruges op og brin¬ 
ges til at forsvinde. Den daglige og vedholdende legemsøvelse for¬ 
hindrer dannelsen af reservestoffer, som ellers vilde samlet sig, 
træningen forbrænder stoffer, som ellers vilde blive opsparede. 
Reservestofferne er bestemte til kun for en tid at spille en rolle i 
legemets husholdning: det er forraad, opsparede for at tjene til under¬ 
hold af forbrændingen, ikke beregnede paa at blive varige bestanddele 
af legemets organer. Disse stoffer bliver derfor meget let ødelagte af 
legemets forbrændingsprocesser, men forbrænder ikke altid fuldstændig 
og frembringer derved ofte netop saadanne skadelige affaldsprodukter, 
som vi her har havt med at gjøre, og som man har kaldt legemets aske. 
Men forraad, der kan bevirke saadant affald, er altid kun i be- 
grænsede mængder tilstede i legemet, og de ødelægges desto hurtigere, 
jo kraftigere muskelarbeide man udfører. Anstrengende legemsøvelser 
vil derfor temmelig snart opbruge forraad, som maatte have opsamlet 
sig paa grund af mangel paa arbeide, og med disse opsparede forraad 
forsvinder ogsaa muligheden for dannelsen af affaldsstoffer, d. v. s. pro¬ 
dukter af en ufuldstændig forbrænding af disse let spaltede bestanddele. 
Hos en trænet person danner der sig intet bundfald i urinen, fordi^ 
de stoffer, af hvilke dette kunde opstaa, er opbrugte ved øvelsen, fordi 
legemet har opbrændt sine reservestoffe. 
Jo mere man gaar ind paa detaljerne ved disse fænomener, desto 
mere bekræftes denne mening. 
Turnere ved, at naar de gjenoptager en eller anden øvelse efter en 
længere tids ophør med den, saa er det umuligt at undgaa lemsterhed 
men mange af dem ved ogsaa, at der er to forskjellige maader, paa 
hvilke de kan gjennemgaa dette uundgaaelige ildebefindende. 
Nogle tager en kortvarig øvelse hver dag, men øger den lidt efter 
lidt og bringer det derved til, at de efter nogen tids forløb kan holde 
paa sin sædvanlige tid. Under opøvningen merker de da efter hver 
øvelse kun et ubetydeligt ildebefindende og deres urin er kun ganske svagt 
grumset. De bringer det til at kunne udføre de voldsomste øvelser,, 
uden at have gjennemgaaet nogen udpræget lemsterhed. Grunden er y 
at der ved hver øvelse kun er frembragt et ubetydeligt kvantum affald, 
