192 
skulde man jo forudsætte, at der maatte danne sig mægtige muldlag. Men dette 
er, som bekjendt, ingenlunde tilfældet. Tvertimod viser det sig overalt, at muld- 
laget kun ligger som et ringe dække over underliggende lergrund. 
Man har selvfølgelig søgt at forklare et saa paafaldende fænomen, og den 
mest almindelige tydning synes at være den, at muldjorden dekomponeres i den 
herskendg høie temperatur. Forklaringen er imidlertid ikke meget alsidig; de for¬ 
skere, som har fremsat den, synes ikke selv tilfredsstillede ved den og har egentlig 
kun anført den som en sandsynlig formodning. 
Af geologiske forskere, som har erhvervet sig en vegtig authoritet, er den 
theori bleven fremsat, at lerlagene er dannede ved opslamning i tidligere jordperio- 
der, at de altsaa er afsluttede dannelser. Og denne theori behersker og begrænser 
øiensynlig forskningen paa dette omraade. 
Mon det dog alligevel ikke skulde være tænkeligt, at theorien er vel eksklu¬ 
siv? Opslamningsdannelser er fastslaaede kjendsgjerninger, de foregaar saa at sige 
daglig for vore øine, saa om dem kan der ikke herske tvil. En saadan kan der- 
imod meget let opstaa, naar man spørger, om all e lerlag er dannede paa denne maade. 
Har man ret levende holdt sig for øie, hvor stor den del af planten er, der 
skjuler sig under jorden som rod og rodtrevler, og tænker man sig hensat paa et 
aartusinder gammelt vegetationsland, saa maa man vel spørge: hvor blir den masse 
vegetationsstof af, som her, ofte dybt under jordoverfladen, i tidernes løb er dannet? 
Her kan man virkelig ikke slaa sig til taals med den formodning, at massen er 
dekomponeret. Man maa søge en anden forklaring, og man føres da uvilkaarligt 
over mod den forestilling, at lerlagene ikke er afsluttede dannelser og heller ikke 
alene skylder opslamning deres tilblivelse, men at der gjennem den underjordiske 
del af vegelationen foregaar en bestandig omdannelse af overfladens muldlag til 
ler eller leragtige jordarter. 
I og for sig er der jo ikke noget overraskende ved en saadan antagelse- 
Det erkjendes almindeligt, at en undergaaet eller død vegetation er aarsagen til. 
stenkullagenes dannelse; hvorfor skulde det saa vel overraske, at den levende, sig 
stedse fornyende vegetation spiller en væsentlig rolle ved dannelsen af lerlagene? 
Men det er vanskeligt at føre bevis herfor. I vort flade land vilde det ialfald 
fordre baade særlige foranstaltninger og lang tid for at konstatere kjendsgjerningen.. 
Anderledes i Norge, hvor grundfjeldet hæver sig saa liøit over havfladen, at 
det ligger udenfor opslamningstheoriens omraade, og hvor det tilstedeværende jord¬ 
lag naturligt og utvilsomt søger sin oprindelse i det forvittrede fjeld. Hvor der i. 
disse høider under ældre vegetationsland skulde træffes ler eller blot leragtige fore¬ 
komster, maa man være berettiget til at forudsætte, at leret ogsaa er dannet der 
indenfor et forholdsvis kort tidsrum. Og i saa fald vilde det ikke være vanskeligt 
at komme til den erkj en deise, at leret ikke er et udelukkende opslamningsprodukt. 
Tør jeg bede den høitærede redaktion henlede norske forskeres opmerksomhed 
paa denne sag. 
Slagelse den 30te mai 1888. 
J. F. Rasmussen. 
Bog om insekter. Findes der paa dansk eller norsk (dog helst i første 
sprog) verker, der, i lighed med Rostrups og Langes botaniske bøger, paa en po¬ 
pulær maade beskjæftiger sig med insekterne, saaledes at man ved hjælp af dem 
kan afgiøre, hvilken art man har for sig? Har man paa insektlærens omraade ikke 
lignende »nøg!er« til bestemmelsen som i plantelæren? r — N. 
Sv. Noget saadant populært verk til bestemmelse af insekter haves ikke- 
hverken paa dansk eller norsk. Derimod findes en haandbog over «Skandinaviens. 
insekter» paa svensk af C. G. Thomson (Lund 1862), hvilken imidlertid forlængst 
er udsolgt og saaledes kun at erholde antikvarisk. Et nyt, omarbeidet og udvidet 
oplag er under udgivelse, men hidtil er blot udkommet 1 bind, omhandlende bil' 
lerne. — For de nyttige og skadelige insekters vedkommende kan anbefales som 
en god haandbog den danske oversættelse af A. E. Holm gr en: «Nyttige og 
.skadelige insekter», og Schøyen: De for Ager og Eng skadeligste Insekter og 
Smaakryb (Tillægshefte til »Folkevennen« for 1875.) 
