194 
sine eiendommeligheder baade af udseende og naturel, som vi 
imidlertid ikke her skal opholde os nærmere ved. 
Allerede meget langt tilbage i tiden har mennesket faaet øinene 
op for, hvilken nytte og vinding det kunde have af bien, og vi 
finder den saaledes som gjenstand for kultur helt fra den graa oldtid. 
Den er i virkeligheden et af vore ældste husdyr, hvis første tæmning 
gaar mindst et par tusinde aar tilbage i tiden. Den findes afbildet 
paa de gamle ægypteres monumenter og blev allerede dengang 
ligesom nu betragtet som symbol paa orden og arbeidsomhed; 
ligeledes omtales den baade i det gamle testamente og i Kinas ældste 
bøger som forlængst kultiveret. Baade grækerne og romerne i old¬ 
tiden drev biavl i stor udstrækning; biavlen udgjorde hos dem en 
del af landhusholdningen, og at man allerede dengang lagde vind 
paa at skjøtte bierne vel, fremgaar noksom af, hvad den tids forfattere 
anfører derom. Saaledes fortæller f. ex. Columella for Græken- 
lands vedkommende, at kuberne hvert aar blev flvttede fra Achaja 
til Attika, paa samme maade som man ogsaa flere steder i Ægyp- 
ten, Italien etc. bruger at foretage flytninger af bikuberne, alt efter- 
som blomstringstiden indtræfler før eller senere i de forskjellige 
egne. At biavlen i gamle dage ogsaa i Tysklan'd stod i stor anseelse 
fremgaar deraf, at birøgterne omtales som et privilegeret laug 
allerede under Otto III. Overhovedet var det jo ogsaa ganske 
naturligt, at biavlen blev drevet med iver og fremgang navnlig i de tider, 
da dens produkter, voks og honning, var langt uundværligere for den 
menneskelige husholdning, end tilfældet blev senere, da vokslysene 
som belysningsmiddel fortrængtes af stearin, parafin, petroleum 
o. s. v., og honningen maatte vige pladsen for sukkeret. For voksets 
vedkommende er imidlertid endnu navnlig de katholske lande et 
godt marked paa grund af den masse vokslys, der medgaar til de 
religiøse ceremonier og kirkefester, ligesom vokset jo ogsaa ellers 
har en betydelig anvendelse baade i teknisk og medicinsk henseende, 
foruden i de private husholdninger. Og hvad honningen angaar, 
saa har den jo ogsaa, om den end som almindeligt sødningsemne 
maa staa langt tilbage for sukkeret, dog fremdeles en udstrakt an¬ 
vendelse, f. eks. til mjød, honningkager etc., ligesom den i og for 
sig fortjener at benyttes langt mere, end den gjør, i husholdningerne, 
baade som et sundt og let fordøieligt næringsmiddel og tillige som 
lægemiddel eller husraad, navnlig i forkjølelsestilfælde ved begyn- 
