214 
paa denne velvillige maade, kunde den bringes til hviskende at meddele 
fiskeren mangt, som han havde godt af at faa vide. Behandledes den 
derimod anderledes, kunde vedkommende vente sig en ulykke. For¬ 
fatteren tilføier, at der vistnok findes en udstoppet »marmell« paa det 
kgl. konst- og raritetskammer i Kjøbenhavn. 
Saa vidt vor gjengivelse af indholdet i Andræas Bussæi »Rela- 
tion« (o: indberetning)! Den meddeler nogle træk af naturanskuelser, 
der herskede i begyndelsen af forrige aarhundrede, og disse træk er 
saa meget mere karakteristiske, som indberetningens forfatter besad viden- 
skabelig dannelse og en ikke aldeles ubetydelig litterær erfaring. Ved 
at gjøre bekjendtskab med disse naturanskuelser kommer vi til at tænke 
paa, hvor vi dog i grunden er fremmed for det liv, der rørte sig i 
vore fædres aandelige verden, — hvor langt, langt foran dem selv den 
mest uvidenskabelige i vor tid staar i henseende til vurderingen af det 
reale i forhold til det rent fiktive under iagttagelsen af naturens foreteelser. 
Volapiik, pasilingua, lingualumina, spelin. 
Alle kjender nu, ialfald af omtale, universalsproget volapiik, som 
jo efter manges mening har en stor fremtid, om ikke som talesprog for 
samtlige jordens beboere, saa ialfald som middel til skriftlige meddelel¬ 
ser, forretningsmænd og videnskabsmænd imellem. Vi for vor del er 
ikke meget sangvinske med hensyn til den rolle, dette universalsprog vil 
komme til at spille, og vi finder en støtte for vor anskuelse i, at der 
stadig dukker op nye universalsprog, som selvfølgelig hvert for sig mener 
sig at være det bedste, og som er saapas forskjellige, særlig med hen¬ 
syn til sprogstammerne, at ett passer bedst for folk af én sprogstamme, 
et andet for folk af en anden. Naar saa er tilfældet, da er der al ud- 
sigt til, at hvert land eller ialfald hver sprogstamme vil faa sit yndlings- 
universalsprog, og er det først skeet, saa er absurditeten indtraadt. — 
Et universalsprog kan være en god ting, et halvt dusin er for meget af 
det gode. 
Om saadanne universalsprog indeholder vor engelske kollega „Nature (i 
en artikel, hvoraf vi hidsætter en del: 
»De, som klager over de menneskelige sprogs ufuldkommenheder, 
har ialfald det forud for dem, som er misfornøiede med verden i det 
hele, at de er rede til at sætte noget bedre istedenfor det, de klager over. 
Atter og atter er verden bleven beriget ikke alene med nye alfabeter 
og nye stavemethoder, men med splinternye sprog. Netop i den seneste 
tid har der været en hel oversvømmelse af dem, og de fire i over- 
