217 
Ved at give enhver endestavelse en bestemt betydning faar pasi- 
lingua frem: mortn, død (subst.) — mor to, død (adj.) — morte, død 
(fem.) — morta, død (neut.) — mortiro, døende — mortaro, morder 
— mortamenta, mordinstrument — mortana, gift — mortarea, slag¬ 
mark - — mortitarea , kirkegaard —■ mortiblo , dødelig — mortablo, 
dødelig (fatal) —- mortoblo, let at dræbe — morter, at være død — 
mortir, at dø — mort ar, at dræbe — mortor, at blive dræbt — etc. 
Disse faa exempler vil give læseren et begreb om, hvad de har at 
vente af voldpuJc, pasilingua og spelin. Vi skai kim tilføie, at »spelin« 
ikke har noget at gjøre med det engelske spelt (stave), men er afledet 
af lin, den forkortede stamme i lingua. Pe (af det græske pas) bety- 
der al-, s bruges paa grund af den langtrukne hviskelyd til at danne 
samlingsord; s-pe-lin betyder altsaa saa meget som al-sprog eller 
pasilingua . 
Det er ingenlunde uden interesse og betydning at studere disse 
kunstige sprog. De kan hjælpe til at klare folks begreber om sprogets 
indviklethed og tjene til at vise, hvad for en enkelt indretning grammatik 
i virkeligheden er. Hvis et af dem blir nogenlunde almindelig antaget, 
hvad der er sandsynligt for volapiiks vedkommende, kan et saadant 
meddelelsesmiddel endog faa praktisk betydning fornemmelig ved tele¬ 
grafisk korrespondance. At det nogensinde skulde kunne erstatte vort 
talesprog, er utænkeligt, og volapiiks opfinder, dr. Schleyer, afviser 
bestemt at have sat sig et saadant maal. Kun et punkt vil vi endnu 
omtale. Intet kunde være falskere end at antage, at disse kløgtige og 
fornøielige eksperimenter har nogenting at gjøre med Leibniz’s ideer 
øm et filosofisk sprog. Hvad Leibniz har tænkt sig, kan man gjætte 
sig til af Biskop Wilkins’ „ Essay toivards a Real Character and 
Philosophical Language u (London 1668), af hvilken der gives et ud- 
drag i Max Miillehs „Lectures on the Science of Language 11 . Dette 
er lige forskjelligt fra volaptik, som krigsspil fra virkelig krig. Volapuk, 
pasilingua eller spelin kan trygt anbefales som midler til at fordrive 
en kjedelig eftermiddag. Lingualumina er en alvorligere sag. Det er 
bygget paa en indgaaende undersøgelse af de begreber, som skal ud- 
trykkes, og nærmer sig derfor mere det ideal, som for Leibniz stod 
som et fuldkomment og almindeligt sprog. 1 )« 
3 ) For dem, der interesserer sig nærmere for disse ting, hidsættes ti tierne 
paa endel bøger: 
P. Steiner: Elementar Grammatik zur Weltsprache (Pasilingua'. (Berlin 1887.) 
G. Bauer: Spelin, Eine Allsprache. (Agram 1888.) 
F. W. Dy er: Lingualumina, or Language of Light. (London 1875.) 
