230 
erstatter med det nye surrogat -— 45 øre, hvoraf de 41 tabes af 
statskassen. 
Der kan vel ikke være tvil om, at denne fordel er saa stor, at 
den baade har lokket og vil lokke til anvendelsen af saccharin 
ogsaa hos os, og spørgsmaalet blir da: hvilke gode og hvilke slette sider 
har anvendelsen af dette stof som surrogat for sukker til nærings- 
og nydelsesmidler. Den medicinske anvendelse ser vi selvfølgelig 
ganske bort fra. 
For det første maa da toldvæsenets og gjennem det statens 
forhold til sagen tages i betragtning. Som et nyt produkt er 
saccharinet hidtil toldfrit. Faar det under disse omstændigheder en 
almindeligere anvendelse som surrogat for rørsukker, saa vil staten 
tabe betydeligt — forudsat, at det ikke blot anvendes til at give 
stivelsesukker samme sødsmag, som rørsukker har (tilsætning af 1 
paa 1000 ). Hvert kilo saccharin, som indføres, ekvivalerer jo, — 
hvis sødhedsforholdet ligeoverfor rørsukker 1 : 280 er rigtigt — 280 
kilo almindeligt sukker. For hvert kilo saccharin, som indføres forat 
erstatte sukker, kan man derfor regne, at staten taber tolden af 
mindst halvtrediehundrede kilo sukker, det vil sige ca. 100 kr. 
Det er derfor klart, at saccharinet, hvis ingen andre forholds¬ 
regler tages, maa belægges med told, der bliver at beregne efter det 
sukker, det ekvivalerer. Efter den ovenfor anførte beregning vilde 
denne told maatte beløbe sig til 114.80 kr. pr. kilo. Herved vilde 
staten være sikret mod tab, og samtidig vilde det forhindres, at 
fabrikanterne gjorde sig en fordel af at give publikum saccharin 
istedenfor almindeligt sukker — alt under den forudsætning, at 
tolden virkelig blev betalt. 
Imidlertid vilde en saa eksempelløs høi told være en meget 
sterk opfordring til toldsvig, og denne vilde meget vanskelig lade sig for¬ 
hindre, da saccharinet ikke alene er lidet voluminøst, men ogsaa let 
vilde lade sig smugle ind under fremmede navne. I udseende ligner 
det hundrede andre apothekervarer, og et glas med paaskrift arse- 
nik eller stryknin kunde man neppe forlange, at toldembedsmæn- 
dene skulde give sig til at smage paa. For blot at sikre sig mod 
at saccharin indførtes under fremmed flag lige for toldvæsenets 
næse, blev man — den høie told forudsat — nødt til ofte at tage sin 
tilflugt til sagkyndig undersøgelse, der ved adskillige af vore told- 
steder vel vilde være vanskelig at faa udført. Og alle de udgifter 
