246 
naar de havde overstaaet denne sygdom, var uimodtagelige (immune) 
ligeoverfor smitte med menneske-kopper. Dette eiendommelige forhold 
mellem de to forskjellige sygdomme er desværre endnu ganske uop- 
klaret, men høist merkeligt. Hos kjør eller kalve frembringer vi med 
vilje en smitsom sygdom; vi tager smittestof fra det syge dyr og ind- 
poder det paa børn, som derved bliver syge; men denne sygdom be¬ 
skytter barnet mod en meget farligere og yderst ondartet sygdom. Alt 
dette gjør vi uden at kjende aarsagen enten til ko- eller menneskekop- 
perne. I virkeligheden har alle anstrengelser, som man i de senere aar 
har gjort forat finde den bakterie, man antager maa være tilstede, været 
aldeles frugtesløse. Anderledes er forholdet med andre slags vaccination. 
Som bekjendt har det lykkedes Pasteur at opfinde en vaccination mod 
miltbrand; til indpodningsstof (vaccine) benytter han renkulturer af milt- 
brandbaciller, som i længere tid har været holdte ved en temperatur af 
42—43 0 C. Ved dyrkning ved denne temperatur taber ikke bacillerne 
nogen af sine synlige eiendommeligheder: deres form, formerings- og 
voksemaade, alt bliver uforandret, men de bliver fra yderst farlige bak¬ 
terier forvandlede til mindre farlige eller — hvis de dyrkes tilstrækkelig 
længe ved den høiere temperatur — til aldeles ufarlige organismer. Og 
ved indpodning med saadanne »afsvækkede« miltbrandsbakterier bliver 
de indpodede dyr uimodtagelige, saa de endog taaler, at man ind- 
poder miltbrandbaciller i dem, hvad der vilde fremkalde døden, hos 
uvaccinerede dyr. Paa samme maade som miltbrandbacillerne lader 
ogsaa andre sygdomsfrembringende arter sig »afsvække« ved høiere 
temperatur, saa de kan bruges som vaccin mod den sygdom, den samme 
art under normale forholde vilde fremkaldt. 
Der gives forøvrigt ogsaa andre methoder til afsvækning af smitte¬ 
stof. Saaledes har Pasteur fundet, at de baciller som frembringer 
svin erosen, og som er yderst farlige for svin af »ædle racer«, at de 
taber sin farlighed (virulents), naar man først indpoder dem i kaniner 
og derfra dyrker dem videre. Ved indpodning med baciller fra saa¬ 
danne kulturer, kan man da beskytte svin mod den farlige form af 
sygdommen. I dette tilfælde er det altsaa det, at bacillerne har pas- 
seret gjennem kaninens legeme, som har gjort smittestoffet ufarligt og 
forvandlet det til vaccine. 
Akkurat omvendt er det med det forresten ganske ukjendte smitte¬ 
stof, som bevirker hundegalskab, og som indeholdes i hjernen og ryg- 
marven paa de syge dyr. Indpodes dette i kaniner, saa tiltager dets 
farlighed. Aarsagerne til disse merkelige forandringer i virulentsen, 
er endnu rent ukj endte, og ligesaalidt ved vi noget om, hvad slags 
forandringer det er, som bevirkes i det legeme, der ved indpodning paa 
kunstig maade gjøres uimodtageligt for en bestemt smitsom sygdom. 
