249 
Den beskedneste beregning, som skyldes William Thompson, kræver 
endnu 100 millioner aar, men selv dette tal synes os overdrevent. 
Grunden til uoverensstemmelsen og usikkerheden maa efter vor mening 
tilskrives den omstændighed, at vi er temmelig nær uvidende om de 
talstørrelser, som maa lægges tilgrund for beregningen, naar vi søger at 
løse problemet ad direkte vei. Vi ved intet om, hvilken udstrækning 
og hvilken temperatur den hypothetiske taagemasse i sin tid havde, 
hvorledes det forholdt sig med dens varmeledningsevne og dens tæthed, 
hvorledes temperaturforholdene i verdensrummet var o. s. v. Da man 
altsaa ad direkte vei ikke kommer til andet end negative eller ialfald 
høist usikre resultater, saa faar vi tage vor tilflugt til omveie, til indirekte 
methoder og se, hvorlangt de hjælper os. I mangelen af bedre kan vi 
gaa frem paa den i det følgende beskrevne maade. 
For det første er det hensigtsmæssigere at søge at beregne varigheden 
af de forskjellige perioder i jordens historie hver for sig, istedenfor at tage 
dem alle under et. Jordens historie under dens løb gjennem verdens¬ 
rummet omfatter tre forskjellige stadier, som vi kan kalde ild-stadiet, 
livs- eller solvarme-stadiet og mørke- eller døds-stadiet. Vi skal se lidt 
paa hver af disse store perioder i jordens historie. 
Den første begyndte dengang, da jordens taagemasse løsnede sig 
fra soltaagen og sluttede ved dannelsen af den første faste skorpe om¬ 
kring jordkloden. Dette stadium, det korteste af de tre, omfatter altsaa 
jordens overgang fra en lysende klode til en mørk, fra sol til planet, 
om man vil. Skorpedannelsen var en naturlig følge af temperaturens 
gradvise aftagen paa grund af varmeudstraalingen til det kolde verdens- 
rum. Varigheden af dette stadium kan man efter vor mening tilnær¬ 
melsesvis bestemme ved hjælp af kjendskabet til solens varmeudstraaling. 
Da en kvadratmeter af jordens overflade ifølge fysikalske undersøgelser 
hvert sekund modtager fia solen en varmemængde, som svarer til 4 /io 
kalori, 1 ) saa kan man regne ud, at hele solens aarlige varmetab paa 
grund af udstraaling til verdensrummet er 2 kalorier pr. kilogr. Heraf 
kan man slutte, at solen vil udslukkes om ti millioner aar. Paa den 
anden side kan det beregnes, at solens lysende hylster allerede har 
eksisteret i femten millioner aar, og følgelig har solens lysende periode 
en varighed af 25 millioner aar. Da nu solen har et meget mindre 
volum og en meget mindre masse end vort solsystems centralklode, saa 
har den ogsaa maattet afkjøles meget hurtigere end denne. Jeg tror 
ikke, vi faar et for stort tal, naar vi antager, at der til jordens af kjøling 
er medgaaet hundrededelen af den tid, solen kommer til at bruge, alt- 
9 En kalori er som bekjendt den varmemængde, som tiltrænges for at op- 
varme 1 kilogr. vand en grad. 
