273 
urter og træer, helst nede ved stranden, og findes i det sydlige 
Europa. 
Der er et karaktertræk, som er fælles for de fleste af disse 
snylteplanter og som- fortjener af nævnes. 
De blomsterbærende snylteplanter formerer sig ved frø, men 
disse finder kun paa ganske bestemte steder de nødvendige be¬ 
tingelser for sin udvikling. Mens andre planters frø formaar at 
spire snart sagt hvorsomhelst der er lidt jord tilstede, saa kan 
frøene af disse snylteplanter ikke udvikle sig, undtagen naar de 
spirer lige paa rødderne af et af de træer, der kan tjene den af 
frøet opvoksende plante som vert. Alle de frø, som spirer paa 
jorden og ikke straks træffer paa en trærod, det kan trænge ind i r 
gaar uden nytte tilgrunde. De fleste af disse planter har nu ingen 
midler til sin disposition, hvorved de kan hjælpe sine frø til 
at opsøge rødderne af de rigtige vertplanter; hvor frøene skal 
komme hen, er tilfældets sag, men derfor danner de til gjengjæld 
en overordentlig mængde frø, saa de kan have grundet haab om, 
at flere eller færre af disse ved et gunstigt tilfældes bistand skal 
blive ført bort paa et sted, hvor de kan blive til noget. 
Nu har imidlertid snylterne ikke noget ubegrænset fond af 
næring til sin disposition. De stjæler sin føde og har forsaavidt let 
nok for den, men de kan ikke berøve sine vertplanter saa meget 
næring, at de udsuges og dør — derved vilde jo snylterne selv gaa 
tilgrunde. De har altsaa en begrænset mængde næring til sin 
raadighed, men skal af denne lave saa talrige frø som muligt. Da 
er det klart, at hvert enkelt frø maa blive svært lidet. Saaledes er 
det i virkeligheden. Selv de største af kjæmpeblomsterne udvikler 
sig af frø, som er langt mindre end de sædvanlige urtagtige 
planters. 
Og frøene er ikke alene smaa, men ogsaa høist ufuldkomne. 
I frøet af en af de sædvanlige planter findes der forskjellige 
organer: der er for. det første en spire eller embryo, d. v. s. en 
slags formindsket udgave af den plante, som skal opstaa af frøet. 
Spiren besidder tydelige begyndelser til de vigtigste af de organer, 
som den senere plante udvikler, den har en liden rod og en liden 
samling af smaa bladfostre. Og desuden har den endel rdserve- 
18 
