276 
aarhundreder. Indtil i den senere tid var vinhøsten ikke fri i Frankrige. 
Høsten maatte først begynde efterat vedkommende kommunes maire ved 
trommeslag havde ladet forkynde, at tiden var inde. Kommunernes ar¬ 
kiver har nu opbevaret datumerne for disse bekjendtgjørelser, paa en¬ 
kelte steder saa langt tilbage som til det 14de aarhundrede, og næsten 
overalt fra begyndelsen af det 18de aarhundrede. I disse dokumenter 
har man derfor det nødvendige materiale til en grundig og sikker under- 
søgelse af spørgsmaalet om mulige klimatforandringer. Angot fandt 
da, at tiden for indhøstningen paa et og samme sted var betydelig for¬ 
skjellig i de forskjellige aar — forskjellen gik helt op til 70 dage eller 
over to maaneder. Men hvis man for hvert steds vedkommende ud- 
regnede den gjennemsnitlige høsttid for en længere aarrække, saa fandt 
man, at der ingen forandring havde fundet sted, siden de sikre iagttagelser 
begyndte, eller med andre ord, at klimatet, saaledes som det viser sig 
i sin indflydelse paa vinstokkens udvikling, ikke havde undergaaet nogen 
forandring, enten i den ene eller anden retning. De smaa forskyvninger 
af den gjennemsnitlige høsttid, som i en og anden egn kan have 
fundet sted, har liden betydning, da de paa et andet og nærliggende 
sted kan have gaaet for sig i den modsatte retning. 
At klimatet, forsaavidt aarets varme angaar, har været uforandret, 
ialfald i et vist antal aarhundreder, er derfor en fastslaaet kjendsgjerning 
og Arago havde ret i at være mistroisk ligeoverfor angivelser, som 
syntes at tyde paa synkende temperatur. 
Det er høist kuriøst at se, at man hos de gamle forfattere ligesaa- 1 
vel kan finde vidnesbyrd, der tyder paa, at Europas klima før var kol- 
dere end det nu er, som man kan finde det modsatte. Dette tjener i 
høi grad til at svække vegten af de hos Arago anførte udtalelser og 
viser, hvor sterke og overdrevne udtryk de gode forfattere brugte, og 
hvor liden tiltro deres beretninger fortjener. 
Saaledes siger Ovid, at paa hans tid frøs Sortehavet hvert 
aar, og om Tomi, sit forvisningssted, beretter han ting, der lader 
slutte paa et rent arktisk klima. Syd-Rusland fremstiller han som et 
land med de strengeste vintre og om Borysthenien og egnen ved 
det kummeriske stræde 1 ) paastaar han — og senere Strabo, Pli- 
nius og Herodot — at de var ubeboede og ubeboelige paa grund 
af den uudholdelige vinterkulde. Tiltrods for, at Thrakien har et 
noksaa mildt klima, søger de nævnte forfattere at indbilde folk, at 
1 ) Borysthenes, gammelt navn paa Dnjepr. Det kummeriske stræde = strædet 
ved Feodosia. Red. anm. 
