Snyltende blomsterplanter. 
Af dr. J. Brunchorst. 
(Foredrag holdt ved fællesmøde i »selskabet til videnskabelighedens fremme« i Bergen 
den 23de jarmar 1888.) 
II. 
Planterigets inddeling i klasser, ordener og familier sker væsent- 
lig efter blomsternes og forplantningsorganernes beskaffenhed. 
Rafflesiaceerne og balanophoreerne danner to familier, hvis 
medlemmer stemmer overens ikke alene i blomsternes bygning, men 
ogsaa i levemaaden og derfor i ernæringsorganernes beskaffenhed. 
Saagodtsom alle medlemmer af disse to familier er snyltere. 
Indenfor flere andre naturlige familier i planteriget, hvis fleste 
medlemmer ernærer sig normalt ved grønne blades og i jordbunden 
udbredte rødders hjælp, optræder der enkelte arter, som er snyl¬ 
tere. Disse stemmer i sine forplantningsorganers bygning nær over¬ 
ens med de slegtninge, der ernærer sig af luftens kulsyre og jord- 
bundens vand, men afviger fra dem ved sin snyltende levemaade og 
ved den deraf følgende mangel paa blade eller ialfald paa grønt 
farvestof. 
Af slige degenererede skud indenfor normale plantefamilier er 
der flere, som ogsaa findes hos os, og som derfor har krav paa at 
nævnes. 
Paa humle, kløver og lin, men især paa brændnesle, fore¬ 
kommer ikke sjelden snyltere, som man kalder for »silker« — 
kløversilke, linsilke, alt efter vertplanten. Disse silkers frø er 
omtrent ens beskafne med almindelige planters og besidder lige- 
som disse en ordentlig udviklet kim eller embryo. Naar frøene 
spirer, saa sender de, som sædvanlige plantefrø, en rod ned i 
19 
