292 
vorteformede ender sidder fast paa olderrødderne. Fra disse suge- 
vorter gaar der bundter af sugetraade ind i trærødderne, fra hvilke 
planten opsuger næring. 
Denne snylter er, som man ser, dækket af skjæl d. v. s. af for- 
krøblede blade, som dog, da de mangler det oftere omtalte grønne 
farvestof, ikke er istand til at optage kulsyre fra luften og paa den 
maade hjælpe til ved plantens ernæring. De menes imidlertid at 
være ernæringsorganer, om end af en eiendommelig slags. 
Ser vi nøiere paa disse underjordiske skjæl, viser der sig lige- 
som en fordybet rende langs ydersiden af hvert skjæl, der hvor det 
sidder fast paa stængelen (fig. 9, a , b, c). Og fra denne rende gaar 
der et større antal uregelmæssige hulgange opover i skjællet; eller 
rettere: i hvert skjæl er der et større antal parallele langstrakte hul- 
rum (fig. 9, c), som alle munder i renden langs skjællets nederste rand. 
Fig- 9 - 
CI Stængelstykke af en skjælrod, seet udenfra; b det samme gjennemskaaret. C Et 
enkelt skjæl, gjennemskaaret og forst. d Et af de stilkede haar fra hulrummenes- 
indre. 
Disse hulrum er, efter hvad undersøgere i den senere tid har 
ment, bestemte til fangst af smaadyr. Planten skulde ikke faa nok 
næring fra trærødderne, og saa skulde den hjælpe paa sagen ved 
at fange smaadyr! Rigtignok er hulrummene svært smaa — hele 
planten er ikke synderlig stor — men saa er der til gjengjæld saa 
mange af dem, at det kunde være en ganske betragtelig mængde 
føde, som ved deres hjælp erhvervedes. 
Den indre væg af hvert hulrum er tæt besat med eiendomme¬ 
lige haar, bestaaende af et rundagtigt hoved paa en stilk (se fig. 9, d). 
Disse hoveder mentes at være de egentlige fangst- og fordøielses- 
