293 
apparater, paa hvilke smaadyr, som, f. eks. for at linde ly,' søgte 
ind i hulrummene, blev hængende fast, og af hvilke deres nærende 
dele opsugedes. De egentlige opsugende organer mentes da at være 
eiendommelige, fra haarene straaleformigt udgaaende vedhængsler 
(fig. 9, d), der tydedes som protoplasmatraade, udsendte fra den 
levende cellekrop. I den sidste tid synes det nu imidlertid godt¬ 
gjort, at disse vedhængsler ikke er plantens egne organer, men 
bakterier, og der har reist sig tvil om, hvorvidt hulrummene virkelig 
er fælder til fangst af smaadyr, hvorvidt planten altsaa virkelig er 
denne merkelige kombination af insektædende og snylteplante. 
Spørgsmaalet kan ikke endnu ansees for ganske afgjort; men under 
alle omstændigheder maa hulrummene og haarene i den have en 
funktion, og under alle omstændigheder er skjællenes bygning høist 
eiendommelig. En videre merkelighed ved skjælroden er, at den i 
modsætning til de tidligere omhandlede snyltere har blade paa sine 
langstrakte stængler, men at den dog ikke benytter disse til at er¬ 
nære sig normalt af luftens kulsyre. 
Skjællene paa denne plantes stængler maa vi nemlig betragte 
som blade. I sin færdige tilstand er de vel forskjellige fra sedvan¬ 
lige planters løv, men de sidder paa stænglen ligesom disse, de 
opstaar paa ganske samme maade, og i sin ganske unge tilstand er 
de ens med normale blade. Som blade maa vi derfor betragte 
dem. 
Ogsaa endel andre snyltere er i besiddelse af blade, som ikke 
udfører blades normale funktion. Saaledes den til rafflesiaceernes 
familie hørende hypocist (cytinus hypocistus), som i middelhavslandene 
snylter paa rødderne af myrte- og andre træer (se fig. 5 [frr. nr.] tilvenstre). 
Plantens ernæringsorganer er de sædvanlige i vertplantens indre ud- 
bredte sugetraade, fra hvilke de blomsterbærende stængler skyder frem. 
Men istedenfor at hos de egentlige rafflesier blomsterne sidder enkeltvis, 
saa er de her samlede i en større skjermformet blomstertand, og den 
stilk, som bærer denne, er tæt besat med temmelig store tykke 
blade, som, hvis de var i besiddelse af grønt farvestof, vilde være 
fuldt tilstrækkelige til at ernære planten paa ærlig vis. Nu gjør de 
absolut ingen nytte, idet de er skarlagensrøde og ude af stand til at 
optage kulsyre fra luften. 
Ser vi nøiere til, vil vi ogsaa hos andre udprægede snyltere 
finde slige forkrøblede og unyttige blade; saaledes hos malteser- 
