294 
soppen (fig. 5 tilhøire), hvis kjødfulde blomsterstængel er tyndt besat 
med spidse smaa skjæl, og hos silkerne paa hvis traadfine slyngende 
stængler der sidder smaa bitte forkrøblede, næsten usynlige blad- 
rudimenter. 
Slige forkrøblede og unyttige organer— rudimenter, som man 
kalder det — kjender vi ogsaa hos mange af de sædvanlige planter, 
særlig fra deres blomster, og ogsaa dyrene og mennesket besidder 
ofte tilsvarende dannelser, der gjør et brud paa den hensigtsmæs- 
sighedslov, som er saa gjennemgaaende overalt i den levende natur, 
og ifølge hvilken ethvert organ har sin opgave i organismens liv. 
Hvorledes skal man forklare tilstedeværelsen af slige rudimen- 
tære organer, eller for dette særlige tilfældes vedkommende: hvad 
betyder disse forkrøblede og unyttige bladlevninger, mange snyltere 
er i besiddelse af? 
Antager man, at arterne af levende væsener, som de nu findes 
paa jorden, er kaldte tillive uafhængigt af hinanden hver for-sig, og 
af en overnaturlig skabermagt hver for sig tildelte det udseende og 
den beskaffenhed, de nu har, saa er de rudimentære organer ufor¬ 
klarlige. Det er rent uforstaaeligt, hvorfor en skaber, hvis hensigt 
det tydeligvis har været at indrette alt paa det bedste og hensigts- 
mæssigste, skulde have tildelt enkelte planter og dyr lemmer, som 
de aldeles ikke har brug for, og som aldeles ingen nytte gjør. Og 
videre er det uforstaaeligt, hvorfor disse organer i al sin unyttighed 
dog saa sterkt ligner andre organismers nyttige lemmer, at vi kun 
kan betegne dem som forkrøblede afarter af disse. 
Den gamle mening, at hver enkelt art af levende væsener er 
skabt ved en særlig skaberbehandling, staar aldeles fast ligeoverfor 
rudimentære organer, i lighed med de forkrøblede blade, snylterne 
besidder. 
Men vi ved, at der neppe er nogen naturforsker, som nu for 
tiden tror paa, at arterne af levende væsener er bleven sat ned paa 
jorden, slig som vi nu ser dem for vore øine. Skaberen har ikke, 
for at holde os til planteverdenen, gaaet omkring som en vældig 
saamand og anbragt frøene af de hundreder tusinder plantearter 
der, hvor hvert af dem kunde finde de bedste betingelser for sin ud- 
vikling. Den mangfoldighed af planter, der findes paa jorden, har 
udviklet sig af en enkelt eller kanske nogle faa yrsmaa plantespirer, 
som for utalte aartusinder siden, i jordens tidlige barndom enten 
dannede sig af sig selv eller blev skabte ved overnaturlig indgriben. 
