30i 
at gjengive det — saavidt vi forstaar meget vel begrundede — resultat, 
som forf. kommer til, og som han sammenfatter paa følgende maade: 
»Det afhuggede hoved viser ikke det ringeste tegn til sjæleligt liv 
fra det øieblik af, da det er skilt-fra kroppen. Oftest er ansigtstrækkene 
aldeles ubevægelige. Undertiden indtræder dog inden forløbet af et 
eller to minuter nogle sammentrækninger; men disse bevægelser er ikke 
bevidste handlinger; de viser kun, at en svag refleksvirksomhed og 
bevægeevne for et øieblik er vendt tilbage hos visse underordnede nerve- 
centrer. For de iagttagere, som har været mindst forudindtagne, harde 
halshuggedes ansigtsudtryk aldrig vist et eneste tydeligt tegn paa bevidst 
liv: udtrykket har aldrig lignet udtrykket hos. en, der føler eller lider. 
Straks efter halshugningen befinder i virkeligheden hovedet sig under 
fysiologiske forholde, som gjør al sjælelig virksomhed umulig. Det rige- 
lige blodtab og blodtrykkets pludselige mindskning gjør, at al psykologisk 
virksomhed øieblikkelig umuliggjøres, og den voldsomme irritation af 
rygmarven hjælper yderligere til, at alt bevidst liv momentant ophører.. 
Tilintetgjørelsen af »jeg’et« maa derfor antages at finde sted umiddel¬ 
bart efter, at hovedet er skilt fra kroppen. 
Det er videre sandsynligt, at det vilde være umuligt, endog kun for 
et øieblik, at gjenoplive den aandelige virksomhed, og det selv om man 
straks efter halsens overhugning forsøgte paa det, f. eks. ved indsprøit- 
ning af blod. 
Døden i lovens betydning, det vil sige tilintetgjørelsen af alt bevidst 
liv, indtræder i samme øieblik, som øksen falder. Filantroperne og 
moralisterne kan derfor slaa sig tiltaals: henrettelse ved halshugning er 
ingen pinefuld dødsmaade. 
Den henrettelsesmaade, som skal tilfredsstille humanitetens fordringer, 
maa opfylde to fordringer: det bevidste livs ophør maa indtræde 
øieblikkeligt og ugjenkaldeligt. Det er uden betydning, om 
hjertet vedbliver at slaa, om nerverne beholder sin evne til at fremkalde 
uvilkaarlige bevægelser, og om musklerne er istand til at trække sig sammen, 
naar kun den aandelige virksomhed er tilintetgjort. De øvrige livsfunk- 
tioner behøver ikke jurister eller moralister at bryde sig om eller at 
lade sig forurolige af. Vi bruger altid lang tid til at dø helt og holdent,, 
og vore forskjellige væv ophører altid et efter et sin virksomhed. Det 
væsentlige er derfor kun, at de nervecentrer, som behersker forstanden 
og viljen, blir forstyrrede og tilintetgjorte saa pludselig som mulig. 
Af alle de henrettelsesmaader, som er i brug hos de forskjellige 
folk (hængning, kvælning, skydning, halshugning), er det ubestrideligt 
halshugningen, som bedst tilfredsstiller de to nævnte fordringer. Den 
bevirker, at det sjælelige liv øieblikkelig tilintetgjøres, og den gjør det umu¬ 
ligt, at bevidstheden kan vende tilbage. Efter henrettelse paa de andre 
