305 
nævnes. Aarets begyndelse falder saaledes ikke sammen med nogen af 
aarstidernes begyndelse; jevndøgnene og solhvervene kommer derfor ikke 
til at falde paa den første af de respektive maaneder, men midt inde i 
dem: 21de marts, 21de juni, 21de september og 21de december. 
Endvidere er maanedernes navne tildels høist meningsløse. Septem¬ 
ber, som egentlig skulde være den 7 de maaned, er i virkeligheden den 
9de, og december den icde istedenfor den i2te. Dette er vel ikke 
nogen direkte ulempe, men det var dog en af gfundene til, at man 
under den store revolution indførte den saakaldte republikanske kalender, 
som den dag idag har mange tilhængere, men som forøvrigt ogsaa lider 
under betydelige mangler, af hvilke den væsentligste er den, at kvarta- 
lerne fastsattes til 90 dage, mens de idetmindste tæller 91. Deraf fulgte, 
at man i slutten af aaret maatte indskyde 5 ekstradage, som ikke med- 
regnedes i inddelingen, og som gjordes til festdage. É n saadan ekstra- 
dag kan gaa an, fem er derimod formeget og gjør en altfor stor afbry- 
delse i det daglige forretningsliv. 
Maanedernes betegnelser i den republikanske kalender var heller 
ikke heldige: som bekjendt havde navnene hensyn paa aarstiderne, men 
netop af den grund passede de blot paa den nordlige halvkugle; kalen¬ 
deren var ikke universel, og det er jo det mindste, man kan forlange 
af en fornuftig aarsinddeling. Værre var det dog, at ugen blev ophævet 
og afløst af decaden. Ugen er en saa gammel og saa almindelig anta- 
get tidsinddeling, at den neppe kan forandres. At ugen skal have syv 
dage, er kanske det eneste, som er fælles i hele menneskeheden, og 
den syv-dages uge er ogsaa — særlig for arbeideren — meget hensigts- 
mæssig. En stor del af befolkningen vilde visseligen være meget ilde 
tjent med, at kun hver 10de dag blev hviledag. Endelig gjør ogsaa 
hensynet til kirkeaarets inddeling det til en nødvendighed at opretholde 
hver syvende dag som helligdag. 
Hvis man vil søge at faa gjennemført nogen forbedring af kalen¬ 
deren, saa er det derfor nødvendigt, at man gaar ud fra ugen som 
grundlag for aarets inddeling. Med den som grundlag maa man da 
forsøge at gjøre det bedst mulige ud af de andre inddelinger, som altsaa 
i den gregorianske kalender slet ikke passer sammen med den syv- 
dages uge. 
Hvis vi sætter aaret til 365 dage og dividerer dette tal med fire, 
saa faar vi som kvotient 91 plus en brøk, som vi nødvendigvis maa se bort 
fra. For at faa en fornuftig inddeling nytter det ikke at regne med 
brøker af dage, ligesaalidt som det i en hær, naar man skal dele en 
bataljon, nytter at regne med brøker af mennesker. Dette tal 91, som 
altsaa er ubetydeligt forskjelligt fra et fjerdedels aar, lader sig nu hel¬ 
digvis dele med 7. Sætter vi fjerdingaaret eller kvartalet til 91 dage, 
2 o 
