3 1 
I aaret 1886, altsaa tre aar efter udbruddet, besøgtes øen af en 
bekjendt hollandsk botaniker, dr. Treub, som netop har offentliggjort 
de vigtigste resultater af sine undersøgelser. 
Øens vegetation bestod da væsentlig af bregner, af hvilke der 
samledes 11 forskjellige arter, blandt hvilke det er af interesse at finde 
den ogsaa her i landet saa almindelige ørnebregne (pteris aqiulina). 
Af blomsterplanter fandtes der flere arter end af bregner, men de 
var mindre udbredte end bregnerne og gav ikke i den grad som disse 
vegetationen sit præg. Væsentlig var arterne af blomsterplanter de 
samme, som indfinder sig paa nyopdukkede koraløer, og hvis frø er 
ført derhen af strømninger i havet; endel er vel ogsaa førte med af 
vinden. 
At bregnerne var de første planter, som indfandt sig, og derfor de 
mest udbredte, kan ikke overraske, naar man tager i betragtning, hvor 
uendeligt smaa deres formeringsorganer (sporerne) er, og hvor let de 
derfor maa kunne føres med af vinden, selv over lange strækninger. 
Vanskeligere var det at forstaa, hvorledes det gik til, at disse smaa 
sporer fandt betingelserne for sin udvikling paa den vegetationsløse jord- 
bund. Man maatte antage, at betingelserne for sporernes udvikling dér 
var saa ugunstige, at de vilde gaa tilgrunde uden at blive til noget. 
En nøiere undersøgelse viste imidlertid, at bregnerne ikke kan have været 
de første planter, som indfandt sig. Overalt var det vulkanske materiale 
dækket med et "tyndt lag grønske, bestaaende af forskjellige blaagrønne, 
lavtstaaende alger, ialt 6 forskjellige arter ( lyngbya , tolypothrix etc.). 
Dette grønskelag gjorde overfladen fugtig og klæbrig, og gjorde det der¬ 
ved muligt for bregnerne at fæste sig og komme til udvikling. Havde 
de manglet, vilde bregnerne ikke have kunnet faa fast fod paa øen, og 
havde bregnerne manglet, saa havde hellerikke de blomsterbærende 
planter kunnet indfinde sig. Disse forskjellige slags planter forbereder 
altsaa jordbunden for hverandre og staar derfor i det nøieste afhængig- 
hedsforhold til hinanden. 
„Norsk geologi 4 *. Under overskriften „Norwegicin geology “ har 
den berømte engelske geolog A. Geikie, chef for den geologiske under¬ 
søgelse af Storbritannien og Irland, , skrevet en opsats, der handler 
om dr. Reusch’s sidste arbeide: Bømmeløen og Karmøen (Nalure 
nr. 974). Han finder bogen særdeles værdifuld som bidrag til løsningen 
af et af geologiens vanskeligste spørgsrøaal, nemlig oprindelsen af de 
krystallinske skifere, »jordskorpens gamle grundstene«. I anledning at 
tegningerne siger han: »Vi kan trygt forudsige, at adskillige inden kort 
vil findes gjengivne i lærebøgerne som „standard representations “.« 
Bakteriernes an tal i vand. I »Centralblatt flir Bakteriologie« har 
hr. kemiker Schmelck offentliggjort nogle interessante undersøgelser af 
drikkevandet i Kristiania med hensyn til dettes indhold af bakterier. 
Han har fundet, at det under normale forhold indeholder 10—60 bak¬ 
terier pr. kcm. vand, men dette antal kan efter meget sterke regnskyl 
stige til 200 pr. kcm. Af størst interesse er forfatterens paavisning af, 
at der under snesmeltningen sker en konstant forhøielse af vandets 
bakteriegehalt, som i april maaned d. a. gaar op til 2500 pr. kcm. 
