312 
Nogen forklaring paa dette ogsaa andre steder iagttagne forhold ^ ar man 
ikke, og forfatteren anser ikke det undersøgelsesmateriale, som kan nu 
er i besiddelse af, for tilstrækkeligt til deraf at kunne drage bestemte 
slutninger om aarsagen til denne stigning. Kun gjør han opmerksom 
paa, at naar man andre steder har søgt aarsagen i sneens forurensning 
fra nærliggende byer eller tæt befolkede egne og i den ved isgangen 
foraarsagede oprøring af mudderet i floderne, saa er dette forhold, som 
ikke kan forklare det samme fænomens optræden hos os. 
Tvillinger hos hval. En af de første dage i august d. a. fangede 
kapt. Bull i Sørvær, Finmarken, en næsten 15 m. lang seihval (balcenop- 
tera borealis), som havde to fostre; det ene foster maalte 2.8 m., det 
andet 2.3 m. Siden 1865, da S. Foyn begyndte at drive systematisk 
fangst efter finhvalerne ved Finmarkens kyster, er der saavidt vides kun 
fanget en hval foruden den her nævnte, der indeholdt 2 fostre. Denne 
hval, der ifølge Collett var en vel 14 m. lang seihval, blev skudt den 
27de juli 1885 af kapt. Bruun i mundingen af Varanger fjorden. 
Fostrene var 2.2 m. lange. J. Gr. 
Giftige edderkopper. Efter hvad prof. Kobert (Dorpat) med¬ 
deler, er der i Rusland en edderkop, som kaldes cora curt (»den sorte 
ulv«), og hvis bid er meget giftigt, ja endog livsfarligt. Som følge deraf 
faar markarbeiderne i de egne, hvor det farlige dyr findes, dobbel dag- 
løn. Foruden for mennesker er biddet giftigt for husdyrene, kun faaret siges 
at være uimodtageligt. Giften, som med hensyn til virksomhed ligner 
sterke slangegifte, virker allerede lammende i doser paa V 30 mg. pr. 
kilogr. af forsøgsdyrets vegt og indeholdes i alle dele af edderkoppens 
legeme. Denne er sort med rødgule pletter og findes foruden i 
Rusland ogsaa i Spanien, Frankrige og paa Korsika. Den almindelige 
korsedderkop skal ifølge Kobert tildels, og særlig mens den er ung, 
indeholde en noget lignende, om end mindre sterk gift. Derimod er 
tarantelen, om hvis giftighed folketroen har fablet saa meget, ufarlig, 
som ogsaa tidligere undersøgelser har vist. Die Natur. 
Fordøielsesfermenter i kornet. Kornsorternes frø indeholder som 
nærende bestanddele navnlig stivelse og eggehvide. Det meste af denne 
eggehvide er i sin naturlige tilstand uopløsligt i vand og maa for at 
kunne optages i legemet, undergaa en fordøielsesproces, der som be- 
kjendt bevirkes af de i forskjellige dele af fordøielseskanalen udsondrede 
fermenter. Undersøgelser i den senere og seneste tid har nu vist, at der 
i kornet selv indeholdes fermenter, som i fordøielseskanalen medvirker 
ved baade stivelsens og eggehvidens opløsning. Disse fermenter øde- 
lægges ved kogning og gjør følgelig kun sin nytte i maven af de dyr, 
som fortærer kornet i raa tilstand. 
Det eggehvideopløsende ferment er foreløbig kun paavist i havre- 
korn, men vil vel ogsaa findes i de andre kornsorters frø. 
De smaa planeter. Som bekjendt findes der mellem Mars og 
Jupiter en hel liden verden af ganske smaa planeter — de saakaldte 
