317 
kunne gaa under navn af »sukkertøi«, have indeholdt saccharin. Den 
indenlandske fabrikation antages vel i almindelighed for at være svært 
ærlig, men er visselig heller ikke fremmed for forfalskninger. Desværre 
er det foreliggende materiale endnu svært sparsomt, men dog kjendes 
allerede tilfælde af forfalskning, idet f. eks. smør, der solgtes som natur - 
smør, oftere er bleven fundet tilsat med margarin, hvad der ingenlunde 
er ganske ufarligt, da det fedt, som anvendes til kunstsmørfabrikationen, 
ofte kan være sundhedsskadeligt (se herom »Naturen« for 1887 pag. 140). 
Efter hvad Sch me lek oplyser, er den margarin, vore indenlandske 
smørfabriker anvender, for størstedelen af amerikansk oprindelse, hvad 
der neppe er nogen ubetinget garanti for dens uskadelighed. Norsk 
chokolade er fundet forfalsket med mel, norsk sukkertøi tilsat med det 
giftige kromgult (kromsurt blyoksyd). Og ogsaa melk og fløde er i 
Kristiania i talrige tilfælde fundet at være forfalsket, oftest med vand 
(op til 20—30 pCt.!), men ogsaa med mel eller stivelse. 
De saaledes ogsaa hos os paatrufne forfalskninger — og man kan 
med sikkerhed paastaa, at flere vilde findes ved mere udstrakte under- 
søgelser — maner sterkt til forholdsregler i form af lovbestemmelser og 
planmæssige undersøgelser. Antagelig kunde vi her i landet hjælpe os 
med et eller bedst to laboratorier, i Kristiania og i Bergen, ved hvilke 
konsumenterne mod en billig takst kunde faa undersøgelser udførte, og 
ved hvilke regelmæssige og planmæssige undersøgelser, ledsagede af re- 
sultaternes offentliggjørelse, blev udførte. Det vilde være utvilsomt for- 
tjenstligt, om regjering og storthing samt de respektive kommunebestyrel- 
ser vilde tage sig af denne sag. Rimeligst vilde det vel være, om 
laboratorierne underholdtes af stat og kommune i forening; men oprettes 
bør de under enhver omstændighea. Man har her i landet anledning 
til — endog gratis — at faa udført analyser af gjødning. Det vi spiser 
og drikker derimod, kan man ikke ad officiel vei faa besked om god- 
heden eller skadeligheden af. 
Gilles de la Tourette: Hypnotismen og de med den beslægtede 
Tilstande i retslægevidenskabelig Belysning. (Kjøbenhavn, 
Emil Bergmann.) 
Endnu saa sent som i 1875 var hypnotismen saa fuldstændig i 
miskredit blandt videnskabsmændene, at en anseet forsker kunde udtale: 
»Der hører et vist mod til høit at udtale ordet«. I det sidste tiaar 
har sagerne forandret sig, væsentlig paa grund af Charcots under¬ 
søgelser ved sygehuset La salpétriére i Paris. Disse undersøgelser har 
paa høist uventet maade bekræftet rigtigheden af en hel del mystiske 
fænomener, som charlataner i begyndelsen af aarhundredet udnyttede til 
fordel for sig, og som derfor videnskaben kviede sig ved at optage til 
behandling. Charcot’s og andres undersøgelser har vist, at der virkelig 
eksisterer noget, som heder hypnotisme, eller, som man tidligere kaldte 
det, dyrisk magnetisme, og har lært os at kjende høist merkelige fæno¬ 
mener, som gaar ind under denne kategori. Af overlæge Hansens ar- 
tikel i forrige aargang af dette blad kj ender læserne til hovedtrækkene 
af denne nye videnskab. Imidlertid er feltet saa rigt, at det ingen¬ 
lunde kan udtømmes i nogle faa artikler, og netop de mange, som 
gjennem denne eller andre kortere meddelelser har fattet interesse for 
