318 
hypnosens eiendommelige og forskjelligartede fænomener, vil vistnok ønske 
udførligere besked. For den vil dr. Gilles de la Tourette’s bog 
være meget velkommen. 
Bogen giver en noksaa udførlig, men grei og nøgtern fremstilling af 
alt, hvad der hører ind under hypnotisme: dens historie, dens forskjellige 
former, hvorledes disse fremkaldes, farerne og fordelene ved hypno- 
tismen, dens anvendelse i forbryderske øimed og i medicinen o. s. v. 
Særlig vegt lægger forf. paa alt, hvad der, denne sag vedkommede, er 
af retsmedicinsk interesse, og for læger og jurister, som vil følge med, er 
bogen derfor særlig anbefalelsesværdig. Den er imidlertid saaledes skrevet, 
at den kan læses og læses med fornøielse, ogsaa af rene lægfolk, idet 
der ikke forekommer uforstaaelige tekniske udtryk, som gjør læsningen 
vanskelig, og idet fremstillingen overalt er grei og klar. 
Særlig indgaaende behandles af hypnotismens fænomener det, som 
har den største baade praktiske og videnskabelige interesse: suggestionen. 
Som bekjendt forstaaes herved muligheden for at indgive hypnotiserede 
individer befalinger, som de senere udfører uden at vide, hvem der har 
givet dem befalingen, og uden at have nogen bevisthed om, at der er 
en anden person, som virker gjennem dem. De indskudte handlinger, 
for kun at tage det mest komplicerede tilfælde af suggestion, kan man 
lade udføre enten under selve den hypnotiske søvn, mens individet for¬ 
holder sig som søvngjænger, eller efter opvaagningen, midt under indi¬ 
videts normale tilstand. Dr. Hansen har omtalt flere saadanne tilfælde; 
vi kan imidlertid ikke afholde os fra at referere et af Tourettes eksempler. 
En for indskydelser meget modtagelig pige, Blanche, der forøvrigt 
led af hysteri, blev hypnotiseret og bragt i somnambul tilstand (en form 
for hypnose) og derunder befalet, naar hun vaagnede op at forgive en 
af lægerne ved sygehuset, dr. G. Hun gjorde under søvnen forskjellige 
indvendinger, der dog blev overvundne, og hypnotisøren, der ogsaa gav 
hende et glas øl, *) hvori der angivelig indeholdtes den nødvendige gift til 
udførelsen af forehavendet, og samtidig befalede hende under ingen om- 
stændigheder at røbe, hvem der havde faaet hende til at udføre forbry- 
delsen. Derpaa vækkedes hun, og der foregik nu en scene, der maa 
have været høist spændende og som beskrives saaledes: 
»Der var otte personer, som alle var godt kjendte af patienten, til¬ 
stede i laboratoriet, og neppe var hun vækket, før hun gik omkring og 
passiarede saa med den ene og saa med den anden. Hun standsede 
foran Jules Claretie og bad ham endnu en gang bringe fru Claretie en 
tak for den buket, som denne havde foræret hende paa den sidste 
koncert paa hospitalet, og lod derefter til at interessere sig meget for 
et fotografisk eksperiment, der var under udførelse, mens intet lod 
ane de tanker, der i virkeligheden optog hende. Man begyndte allerede 
saa smaat at blive bange for, at suggestionen ikke skulde blive udført, 
saa meget mere som patienten jo havde vist nogen modstand mod den, 
da hun pludselig med den uskyldigste mine af verden gik hen til 
dr. G . . . 
»Hvor her dog er varmt i dag«, sagde hun til ham, »er De ikke 
tørstig? Jeg er selv nær ved at dø af tørst, og det gaar sikkert Dem 
) I virkeligheden vand, som man bragte hende til at indbilde sig var gift. 
