hvor der da snart har indfundet sig voksne dyr. Det er altsaa gjennem 
våndet, at spolormen i regelen udbreder sig. 
Piskeormen (trichocephalus dispar) er i zoologisk henseende be¬ 
tydelig forskjellig fra spolormen, som 
den derimod ligner meget, hvad ud- 
bredelsesmaaden angaar. Den eien- 
dommeligt formede snylter (se fig 2, b) 
lever i den forreste del af tyktarmen 
hos mennesket, og lægger eg (fig. 2, a ), 
som udvikler sig paa ganske samme 
maade som spolormens. I vand eller 
paa fugtige steder udvikler fosteret sig 
efter forløbet af et halvt til halvandet 
aar eller undertiden mere. Indesluttet 
i egget kommer fosteret med drikke- 
vandet ind i tarmkanalen, hvor det, 
som Calandruccio har vist ved 
forsøg paa sig selv og et andet indi¬ 
vid, direkte udvikler sig til et voxent 
dyr. Mangelen af mellemvert er og- 
saa paavist for et beslegtet dyrs ved¬ 
kommende, nemlig hundens piskeorm. 
Fig. 2. Piskeormen. 
a et eg; b et voksent fritliggende 
dyr; C en voksen orm, som med sin 
forreste del er indboret i tamivæggen. 
Forstørrede. 
Omstaaende tegning (fig. 3) viser, hvad vi kunde kalde »tand- 
ormen« ( dochmius duodenalis). Den lille rundorm 1 ) blir 10 til 15 mm. 
J ) »Rundorme« eller nematoder er navnet paa en dyregruppe, til hvilken 
talrige indvoldsorme hos dyr og mennesker hører. Karakteristisk for gruppen er især 
det langstrakte, trinde legeme; de vigtigste slegter og arter er: spol ormene, 
springormen (børneormen, oxyuris vermicillaris, den sædvanlige, lille, hvide 
»orm«), tandormen, piskeormen, trikinen, traadormene (bl. a. Guinea- 
ormen, som nedenfor omtales), og endelig planteaalene (anguilluler). De 
sidste er trikinlignende dyr, hvis forskjellige arter snylter paa de forskjelligste plan¬ 
ter, dels paa rødderne, dels i stængelen eller endog i frugtknuden. Ofte gjør de 
adskillig skade for landbruget, saaledes hvedeaalen i frugtknuderne af hveden, byg- 
aalen paa rødderne af byg (bevirker den saakaldte »krok«, se «Naturen» 1886, 
pag. 27), kløveraalen i rødderne og stænglerne af forskjellige kløverarter (f. eks. paa 
Toten), og endelig roeaalen, som har gjort stor skade paa sukkeravlen i Tyskland 
og Frankrig, og ialfald ofte er aarsag i jordbundens saakaldte «træthed» for roer. 
En rundormene nærstaaende gruppe er fl ad orm ene, hvis legeme oftest 
er flyndrelignende udbredt, og til hvilke, som de to vigtigste underafdelinger, ikter 
og bændelorme hører. De sidste er som bekjendt ikke enkelte dyr, men kjæde- 
formige kolonier af fladorme. FTvert »led« er et individ. Red. anm. 
