339 
ligheden har Guineaormen og den sygdom, den be¬ 
virker, sat sig fast i visse egne af Brasilien efterat 
være indført med negere fra vestkysten af Afrika. 
Ormen, som kommer frem under huden, er nem¬ 
lig altid en hun, hvis krop er opfyldt af en uende- 
lighed af smaa ormefostre, der svømmer omkring i 
en melket vædske. Hvis ormen rives istykker un¬ 
der udtrækningen, kommer fostrene let ud i våndet 
og tilslut bort i en bæk eller indsø, hvor der findes 
vandlopper (cyclops). Ormefostrene hefter sig fast 
ved vandloppernes fødder, borer sig ind mellem 
ringene, som deres krop er sammensat af, og kom¬ 
mer tilslut ind i kropshulen, hvor de opholder sig 
en tid lang. Der skifter de hud, vokser og blir til 
fuldvoksne larver. 
I de hede lande er der ingen overflod paa 
vand; indbyggerne er ofte nødte til at tage tiltakke 
med drikkevand fra stillestaaende damme, hvor der 
vrimler af vandlopper. Da disse er ganske smaa, 
hænder det let, at nogle af dem følger med våndet 
og kommer ned i maven, hvor de dræbes af 
mavesaften, der imidlertid er uden virkning paa 
Guineaormens larver. Vi ved endnu ikke, hvad der 
blir af disse, og paa hvilke steder i legemet de op- 
naar kjønsmodenhed. Kun det ved vi, at de bru- 
ger lang tid til sin udvikling, og at der ikke hen- 
gaar mindre end mellem otte og femten maaneder, 
før hunnen faar arbeidet sig op under huden. 
Endnu en snylter, som vi faar i os med drikke- 
vandet, er leverikten eller faar e flyndren 
(distomum Jiepaticum), en snylter, som er meget al- 
mindelig hos kjørene og faarene, og som i endel 
tilfælde — men rigtignok ikke ofte — er sikkert 
paavist hos mennesket. 
Ormen lever i galdegangene hos faaret og lægger 
der eg, som føres ud i tarmkanalen og med dennes 
indhold tilslut kommer ud i våndet. Et meget stort 
antal af eggene gaar uden tvil der tilgrunde uden at finde de nødvendige 
betingelser for sin trivsel; naar man imidlertid tager i betragtning, at en 
ønkelt leverikte er istand til at lægge flere hundrede tusen eg, saa er det 
let at skjønne, at der er al udsigt til, at altid nogle vil komme til videre 
Fig. 4. Guineaormen 
(naturlig størrelse). 
22 
