343 
om muligt at standse dampbaaden »Fox« i Ivigtut, og forsøge at 
formaa den til at tage os hjem i høst. For det tilfælde imidlertid, 
at' kajakbudet skulde naa damperen, men at denne maa gaa uden 
at kunne hente os, er det, jeg skriver disse faa linjer til Dem, for 
dog at underrette Dem om, at vi endnu er ilive og til og med 
godt ilive. 
Som De vil vide, forlod vi »Jason« med de bedste udsigter 
den 17de juli og troede, vi allerede næste dag skulde naa land. 
Men heri blev vi skuffede. Isskruningen, malstrømme, ufremkom¬ 
melig is, hvor man hverken kunde ro eller trække baadene, stand- 
sede os. En baad blev knækket, men repareret og blev atter lige 
god. Drev i isen i tolv dage. Arbeidede os mod land, holdt tre 
gange paa at naa det, blev tre gange atter sat tilhavs med større 
fart end vi kunde arbeide ind. Holdt en gang — i et helt døgn — 
meget nær paa at blive ødelagt i et hav med voldsom brænding, 
som stod paa isen; kom efter 12 dages drift iland ved Anoretok 
— nord for Cap Farvel paa 61 grader nogle minuter, husker ikke 
i øieblikket. Roede derfra nordefter og naade Umivik, hvor over¬ 
farten over indlandsisen begyndte den 15 de august. Satte kurs for 
Christianshaab, men mødte svære snestorme og tungt føre. 
Forstod, at vi ikke vilde naa Christianshaab itide til at komme 
hjem iaar. Mente, der var større haab herom ved at gaa til Godt- 
haab, og at det var af større interesse at undersøge isen her, hvor 
endnu ingen havde været ude paa den. Satte derfor kurs for Godt- 
haabs distrikt, naaede en høide af henimod 10000 fod med en kulde 
mellem minus 40 og minus 50 gr. 
I flere uger befandt vi os over 9000 fod over havet. Svære 
storme, løs nysne, uhyre tungt føre. Kom endelig henimod slut¬ 
ningen af september ned mod landet ind for Godthaab; fandt en 
meget styg og ujevn is, men kom dog frem og ned til bunden af Ame- 
ralikfjorden. Lavede seildugsbaad af teltgulvet, bambusstænger og 
vidjekrat. Sverdrup og jeg roede afsted i den, og naaede hid igaar 
3die oktober, medens de fire andre vil blive hentede snarest muligt; 
de lever nu derinde paa lidt tynd kost. Der har De i korte drag 
vor saga. Vi befinder os forøvrigt alle meget vel og alt er gaaet i 
bedste orden. Nu haaber jeg blot paa, at vi maatte faa fat paa 
denne damper, og at De saaledes istedetfor dette brev maa faa 
se vore solbrændte ansigter.« 
